48 
Kridtets alleryngste Bjærgart, Craniakalken, navnlig i den Udviklings¬ 
form, i hvilken den findes i Kjøbenhavns Havn. 
Mellem de Blokke, som jeg har opført og beskrevet som paleocænt 
Ekinodermkonglomerat, tindes der Stykker, som saa fuldstændig ligner 
Craniakalken fra Kjøbenhavns Havn, at man sikkert vilde kunne for¬ 
veksle dem, hvis ikke de tertiære Skaller var saa forskellige fra Kridt¬ 
forsteningerne (Blok 1, S. 29). Fig. 1—4 viser tydelig, hvor meget 
disse Stenarter ligner hinanden i det Ydre. I nogle Blokke findes der 
ingen egentlig Grundmasse, men i andre optræder der en saadan i 
større eller mindre Mængde. Saaledes indeholder den store Blok, 
som Deecke beskrev fra Dornbusch paa Hiddensø ved Rügen og 
som er afbildet i Fig. 5, S. 31, meget rigelig af en graalig, glau- 
konitisk Grundmasse, der er meget nær forbunden med de graa 
paleocæne Mergelblokke. I denne ligger der indlejret baade de 
rullede Kridtforsteninger og de paleocæne Molluskskalier. Særlig 
maa dog fremhæves, at der ved Siden af de stærkt rullede Kridt¬ 
forsteninger ogsaa findes enkelte ikke rullede: saasom Terebratula lens 
i flere Eks., Crania tuberculata i enkelte Eks. og en Graphularia med 
kvadratisk Tværsnit. Ogsaa i den af Deecke [Deecke 1899, Nr. 3] be¬ 
skrevne Blok fandtes Eks. af Terebratula lens, der ikke var rullede. 
Man maa saaledes antage, at disse Kridtforsteninger har været 
samtidige med de paleocæne Former, der forekommer i samme Lag, 
og at her findes en jævn Overgang fra Kridt til Tertiær. 
Forsteningerne og Fragmenterne synes i nogle af disse Blokke, 
navnlig i Deecke’s fra Dornbusch, at være samlede i særlige, rige 
Lag, der ligger i mere ensartet Bjærgart; men, som allerede om¬ 
talt, synes der ogsaa at være Forskel paa, om man saa maa sige, 
Koncentrationen af Fossilfragmenter i disse Lag. 
Overgangen til den graa paleocæne Mergel, der har en Fauna, 
som kun ved Optræden af enkelte ny Former adskiller sig fra den 
paleocæne Fauna fra Kjøbenhavn, antydes af enkelte Blokke, der 
indeholder ubetydelige Fragmenter af Ekinodermrester og Østers¬ 
eller Terebratulaskaller. 
Den graa Paleocænmergel kendes ikke faststaaende, men dens 
Stilling kan alligevel sikkert bestemmes ved dens palæontologiske og 
petrografiske Forhold. Saadanne Blokke er fra gammel Tid godt 
kendte fra det nordtyske Lavland og er tidligere omtalt af Boil 
[Boil 1846, S. 178] og Gottsche [Gottsche 1883, S. 50] samt af Steusloff 
[SteusloflT892, S. 178]. Som Tabellerne over Forsteningerne (S. 34) 
viser, indeholder disse Blokke en rig Fauna, hvis Arter allesammen 
ogsaa forekommer i Paleocænet ved Kjøbenhavn. En Række af disse 
Arter er særlig hyppige og forekommer i de fleste af de Blokke, som 
er optagne i Tabellen. En enkelt Blok, der ikke stammer fra Lange- 
