27 
for Skallens Midte. Fra Hvirvlen og ned til den bageste Del af Ven¬ 
tralranden en utydelig, stærkt afrundet Køl. Foran og bag Hvirvlen 
Aftryk af flere liggende Tænder. 
Højde ca. 20 mm, Længde 24 mm og Tykkelse ca. 7 mm. 
Saavidt man kan dømme efter Stenkærner, synes Formen at 
stemme ganske godt med Goldfuss’ ovenfor citerede Figur. 
Horsemyreodde (1 Sk.). Vest for Bavnodde (1 Sk.). 
(Neokom — Mell. Senon). 
44. Area Geinitzi Reuss. 
1846. Area Geinitzi Reuss, Verst. böhm. Kreideform. II. S. 11; Tav. 34, Fig. 31. 
1872—75. » » » ; Geinitz, Elbthalgeb. II. S. 55; Tav. 16, Fig. 7—8. 
Skallen langstrakt-oval med Hvirvlen rykket langt fremefter, 
temmelig svagt hvælvet. For- og Bagrandene afrundede, stødende 
sammen med Hængselranden under stumpe Vinkler, men gaaende 
jevnt over i den næsten lige Ventralrand. Fra Hvirvlen og nedad 
mod Ventralrandens Midte en svag Depression og, svarende til denne, 
en svag lndbugtning paa Ventralranden. Overfladen med meget tal¬ 
rige, fine Radialribber, som krydses af en Del koncentriske Linjer. 
— En Stenkærne er 15 mm høj og 30 mm lang. 
Forchhammers Klint (4 Sk., hvoraf to sammenhørende). 
Øvre Turon — Mell. Senon. 
45. Pectunculus lens Nilss. 
1827. Pecliinculiis lens Nilsson, Petrif. Suec. S. 15; Tav. 5, Fig. 4. 
1871- 75. » » » ; Geinitz, Elbthalgeb. I. S. 224; Tav. 49. Fig. 12. 
1872- 75. » » » ; », ibidem. II. Tav. 16, Fig. 6. 
Et Par cirkelrunde, symmetriske, temmelig flade Stenkærner efter 
enkelte Skaller kan henføres til denne Art, forsaavidt som det i det 
hele taget er muligt at bestemme en Stenkærne af en Pectunculus til 
Art. — Højde og Længde 23 mm, Tykkelse ca. 7 mm. 
Vest for Horsemyreodde (1 Sk.). Vest for Bavnodde (1 Sk.). 
Cenoman — Mell. Senon. 
46. Trigonia sp. 
En mindre godt bevaret Stenkærne af en Trigonia lader sig ikke 
bestemme til Art. Den har nogen Lighed med f. Eks. Tr. Buehi 
Gein. (Elbthalgeb. II. S. 225; Tav. 49, Fig. 15 — 16), men er ikke 
saa forlænget og afsmalnet bagtil, ligesom Ribberne (særlig de »radi¬ 
ære«) er betydelig grovere. 
Horsemyreodde (1 Sk.). 
