— 34 — 
grafi om cirripediene i 1905, slutter sig til Hoek’s teori i 
likhet med de fleste senere forskere. 1 ) 
Der er imidlertid to ting som ikke lar sig forene med 
denne teori. For det første kan vi peke paa at ingen andre 
end de fem principale plater har chitinøse »primordialplater« 
som forløpere i dyrenes utvikling. For det andet kan vi ikke 
efter H o e k’s teori finde nogen sammenhæng i kjønsforhol- 
dene inden gruppen. 
Den fastsittende levevis har medført at cirripediene, i 
motsætning til andre krepsdyrgrupper, normalt er tvekjønnet 
Fig. 1. Mitclla polymerus fra den biologiske 
station La Jolla i California. 
eller »hermafroditer«. At dette er en tilpasning til levesættet, 
ser vi ogsaa derav at hermafroditisme kan optræ hos enkelte 
arter av andre krepsdyrgrupper, men da altid som speciel 
tilpasning til særegne livsforhold. Men vi maa da ogsaa 
anta at cirripedienes stamformer blandt krepsdyrene har været 
særkjønnet, og der er al grund til at tro at han og hun 
har været temmelig nær eller helt ut like høit organisert. — 
x ) I Eastman^ Text Book of Paleontology anføres Scalpellum 
som sandsynligvis fundet i ældre lag end Mitella; dette berøver Hoek’s 
teori det sidste palæontologiske grundlag. 
