— 38 — 
En anden utviklingslinje fører fra den primitive Calantica 
til Mitella. Den sidstnævnte slegt med sit kraftige skeiet er en 
grundtlevende slegt, hvis arter lever i tætte forsamlinger; den 
behøver derfor ingen hanner av hensyn til krydsbefrugtningen 
og hannene er følgelig ogsaa helt kastet bort. 
Man maa a priori anta at der har eksistert et mellemled 
mellem Calantica og Mitella , en MitellaAigntnåt form med 
hanner som fra Calantictfs dypere levested er trængt op i 
strandfarvandene og her har ændret biologi efter livsvilkaa- 
rene. Men da Mitella er kjendt helt fra Juratiden av, syntes 
der at være liten chanse for at finde dette »missing link«. 
Fig. 4. Scalpellum Strømii fra Nordhavet 
(efter G. O. Sars). 
Ikke desto mindre gjorde dr. Mortensen dette over¬ 
raskende fund nede paa New Zealand. Han fandt nogen 
faa individer av en tidevandsbeboer som er en Mitella av 
organisation, men som har velutviklede hanner av samme 
type som Calantica, et fornøielig sandsynlighetsbevis til for¬ 
del for virkeligheten av den anførte slutningsrække. 
Man maa idetheletat si at biologien gjennemgaaende 
gir en god forklaring paa kjønsforholdene hos cirripediene, 
saa langt disse er klart utredet hittil. Det er i denne forbin¬ 
delse av interesse at notere at den tyske forsker Paul 
K r ii g e r, som i tidligere arbeider har støttet sig til H o e k’s 
teori om Mitella som stamformen, nylig i et brev skriver at 
ogsaa han gjennem embryologiske studier nu er kommet til 
at man maa avlede cirripediene fra en stamform med fem 
primordiale plater, saaledes som her er hævdet. 
