— 41 
vort land er i et stort søskendlag av smaa øer med det reneste 
havvand ind i alle viker, fjorder og sund. Skulde ikke et saa- 
dant land, beliggende langt ute i et verdenshav fjernt fra alle 
lande, være likesom en »oase« for sjøfugl og vadefugl! Utvil¬ 
somt. 
Man vil neppe kunne gjøre sig nogen forestilling om, 
hvilket uhyre hav av fuglevinger vore øer har været indhyllet 
i, da de første mennesker steg iland her. 
Fra den tid og indtil idag, hvor saa at si ikke den mindste 
farkost tar ut i fjorden uten at det dobbeltløpede bakladnings- 
gevær er med i baaten, har fuglebestanden været utsat for saa 
sterke efterstræbelser, at det likefrem er til at undres over at 
ikke alle fuglearter er utryddet eller bortflygtet. 
At dette endnu ikke er tilfælde, skyldes sikkert først og 
fremst at vort lands naturforhold sammen med dets belig¬ 
genhet ute i et stort hav har været fuglene saa kjær, at hver¬ 
ken fangsten i selve fuglebergene eller de tusende myrdende 
jagtgeværer har evnet at utrydde dem av vore marker og 
klipper. 
Nogen fik vi vel helt utryddet. Geirfuglen, svanen og 
lommen er vi nemlig færdige med; klippeduen og teisten er 
blit ganske faatallige, mens der av storj on vel ikke yngler 
mer end ti par over alle øene. 
Men endnu yngler andre fuglearter her i store mængder. 
Endnu farter lomvien i sværmer ut og ind havleden — stryker 
gjennem sundene og fjordene i flokker, som svinger ind forbi 
utpynter og nes paa sin farende vei til og fra ynglepladsene 
i fuglebergene. 
Mens andre fugler holder sig borte fra de steder, hvor 
de er gjenstand for stadige efterstræbelser, har lomvien ikke 
forandret sin urgamle reisemaate. Skjønt nu om stunder alle 
utpynter, hvor lomvietrækket svinger ind, er som forskans- 
ninger av geværmundinger under hele sæsongen, gaar det 
dog ikke eller blot i yderst ringe grad utenom, men fuglene 
holder sin kurs som de gjorde for umindelige tider siden, da 
geværet var ukjendt og der raadet fred og ingen fare ved 
utpyntene. 
Det er utvilsomt, at lomvien maa ha lært, hvad der venter 
den paa saadanne steder, men saa slegtbunden er denne eien- 
