— 52 — 
ind bak de nakne fakta, tør det hænde der vil findes et og 
andet som kan fængsle vort sind«. 
Efter en anmeldelse av dette arbeide i »Trondhjems 
Adresseavis« 3dje sept. 1920 skulde man tro at man her 
ogsaa fik en hel utredning av den store »fimbulvinter« i »aar- 
hundrederne før Kristi fødsel«, men man søker forgjæves ordet 
»fimbulvinter« i Nordgaards fremstilling. Forfatteren 
har været forsigtigere end anmelderen. Men hvad vi f inder 
hos Nordgaard er en fylde av data fra saga, tradition 
og historie, fra literatur og haandskrifter, som danner en guld- 
grube at øse av ved studiet av forgangne tiders klimatiske 
forandringer og disses indf ly deise paa utviklingen av vort 
lands historie. 
Det er ikke blot Schøning i det 18de aarh. som op- 
ruller for os uaarstriader — han er ikke den første. Ogsaa 
i »Kongespeilet«, som antages skrevet omkring midten av 
13de aarh., omtales »uaar som varer i tre vintre«. Og 
Snorre opruller for os yderligere et eksempel paa en tre- 
aarig misvekst. Mens kong Domalde raadet i Upsala blev der 
sult og nød i hans rike. Svearne holdt store blot ved Upsala, 
og den første høst blotet de okser, men aaringen blev ikke 
bedre. Næste høst blotet de mennesker, men aaringen blev 
heller værre. Den tredje høst holdt høvdingene raad i Upsala. 
De blev der enig om, at deres konge maatte være skyld i 
uaarene, og at de maatte ofre kongen for at faa godt aar. 
Det blev gjort,, og da Domaldes søn Domar kom til magten, 
var der gode aaringer og fred. Selv i de ældste traditioner 
hos de skandinaviske folk ser vi saaledes eksempel paa at 
en tredobbelt gjentagen uaarsperiode avløses av en godaars- 
periode. 
Og vore gamle troessterke forfædre opbevarte i sin 
Edda sagnet om en »fimbulvinter«, da kulden pludselig steg 
forfærdelig og da der var vinter tre aar itræk. Vi gjenfinder 
saaledes her det samme som bevis for hvor gammel den her 
nedarvede tradition og forestilling er, for ærværdig i sin alder 
til at kuldkastes av nogen faa decenniers meteorologiske iagt- 
tagelser. For nær sammenhørende er den ogsaa med forhold 
vi endnu lever under, til at bli gjenstand for fantastiske speku- 
lationer av tilsynelatende mere geologisk karakter. 
