— 94 — 
ristningene ved Nåmnforsen i Ångermanland * 1 ). I Evenhus- 
ristningene er der saaledes flettet ind motiver, som ellers er 
fremmed for ristningene av den naturalistiske gruppe, men 
som er velkjendt fra de sydskandinaviske eller broncealderens 
ristninger. Det samme fænomen ser vi paa Bardalsristnin- 
gen. Her danner som bekjendt naturkunsten det ældre lag, 
ristningene fra broncealderen det yngre, men gjentagne stu¬ 
dier av denne overmaade vigtige ristning har overtydet mig 
om, at nogen større tidsforskjel mellem de naturalistiske og 
sydskandinaviske elementer, eller rettere sagt, noget vacuum 
mellem dem er der ikke. Det kan maaske være hundreder 
av aar mellem den ældste naturalistiske dyrefigur og det 
yngste broncealders-skib paa denne ristning, men mellem 
disse yderpunkter føier hele den vældige figurmasse sig ind 
led for led. Av Evenhusristningen og Bardalsristningen like¬ 
som av Nåmnforsristningen m. fl. kan man, saavidt jeg kan 
se, dra den vigtige sandsynlighetsslutning, at de naturali¬ 
stiske ristninger tilslut møtes med broncealderens. Stilistisk 
synes utviklingen at kunne følges i dyrefigurens degeneration. 
Blikkets skarpe sans for vildtets karakteristiske linjer sloves 
av den fremrykkende akerbrukkultur, eller hvad der kanske 
er vel saa rigtig, den nye kultur fører med sig nye tanker, 
som i symbolismen finder sit kunstneriske og religiøse uttryk, 
og for hvem den naturalistiske fremstilling blir av under¬ 
ordnet betydning 2 ).« 
G. H alis t r om, Nordskandinaviske hållristningar (I), Forn- 
vånnen 1907, s. 171, fig. 7. Paa Evenhusristningen naar dog tver- 
linjene ikke op over rælingen, et træk som turde stille disse figurer 
paa denne ristning paa et ældre utviklingstrin end de tilsvarende paa 
Nåmnforsristningen. (Sml. dog fig. 4 i samme forfatters publikation 
i Ymer 1907, s. 215. Her har vi fra Nåmnforsen en ganske god 
parallel til flere av de rektangulære figurer paa Evenhusristningen.) 
2 ) Hermed kan sammenlignes hvad Mr. Horace San- 
dars skriver i »The Antiquaries Journal« 1921, pag. 343, om 
hellemalningene paa den pyrenæiske halvø ved overgangen fra palæ- 
olitisk til neolitisk tid: The transition, if one may use such an expres- 
sion, in the rupestrian art from the palaeolithic to the neolithic 
periods can be clearly traced, and the marked characteristics of the 
