— 95 — 
En anden, meget vigtig side ved Evenhusristningene gik 
jeg dog dengang ikke ind paa. Det er det lave nivaa. At 
nivaaet eller høiden over havet er av betydning for hellerist- 
ningenes datering, har jo forlængst været erkjendt. Det er 
derfor av vigtighet at enhver helleristnings høide over havet 
blir fiksert. Men paa den anden side maa man selvfølgelig 
heller ikke ensidig urgere nivellementets betydning, særlig 
naar det gjælder de høie nivaaer. Ti det er en kjendt sak 
at helleristninger ingenlunde altid behøver at staa i nogen 
bestemt relation til den tids strandlinje. Saaledes maalte 
jeg ihøst med aneroidbarometer høiden paa 3 broncealders 
helleristninger paa Bjørngaard i Hegra, Vestre og Østre 
Tessem i Beitstaden til henholdsvis 79, 80 og 112 m. o. h. 
Lokale forhold gjør det her klart at det er ristningsflatenes 
tilfældige beliggenhet og ikke strandlinjen som har betinget 
de høie nivaaer. Dette trær særlig tydelig frem ved Bjørn- 
gaard. 
En ganske anden betydning faar høidetallet, naar det 
gjælder de lave og laveste nivaaer. Heller ikke da behøver 
ristningene netop at ha ligget ved daværende strand. Men 
tallet gir os dog en terminus. En for et par aar siden 
opdaget broncealders ristning paa Graabrek i Nedre Stjør- 
dalen blev saaledes nivellert til 14,9 m. o. h., det laveste 
nivaa for nogen ristning som endnu kjendes i det trond- 
hjemske. Herav kan sluttes at denne ristning maa være 
frembragt paa en tid da der ialfald ikke gjenstod mere end 
ca. 15 m. av den sidste landhævning. Tallet gir os en geo¬ 
logisk terminus til ristningens datering og et enkelt, fast 
later period have been distinctly defined. They may generally be 
described as expressions of conventionalism or schematism. Many 
of the scenes with which the palaeolithic artist has made us familiar 
are repeated by the neolithic painter, although the fauna naturally 
differs. In the latter case, however, the animals are so crudely 
represented that their nature is often a matter of guess-work, while 
the human form, both male and female, becomes so schematized 
that it is finally represented merely by signs which do not appear 
to have any connexion whatever with the object depicted. 
