— 148 — 
er overordentlig smaa, naar de sammenlignes med det øvrige 
atoms, idet dens diameter bare er omtrent en 0.00001-del av 
atomets. Ladningen paa nucleus er et helt multiplum av et 
elektrons ladning, men selvfølgelig av motsat tegn. Den øvrige 
del av atomet bestaar av elektroner som findes fordelt i rum- 
met omkring nucleus, og slik at det normale antal av elektro¬ 
ner, som kaldes for atomnummeret , er likt med antallet av 
positive enhetsladninger paa nucleus, hvorved atomet som 
saadant blir elektrisk nøitralt. Hvis antallet av elektroner i 
atomet overstiger atomnummeret har vi et negativt ladet atom 
eller et ion, derimot et positivt ladet atom eller ion hvis det 
motsatte er tilfældet. Et elements atomnummer har vist sig at 
være det samme som elementets ordenstal i det periodiske sy¬ 
stem. Saaledes har vandstof atomnummeret 1, helium 2, lithi- 
um 3, kulstof 6, neon 10, klor 17, nikkel 28, sølv 47, cerium 58, 
wolfram 74, radium 88 og uranium 92. Atomnumrene kan 
bestemmes eksperimentelt ut fra X-straalespektret, og vi er 
derfor ikke avhængig av det periodiske system i vor viden 
om disse tal. 
Bohr, Sommerfeld med flere har utviklet en om¬ 
fattende og meget frugtbar teori om spektra, byggende paa 
den hypotese at atomenes elektroner roterer hurtig omkring 
nucleus i plane baner, paa omtrent lignende maate som pla¬ 
netene bevæger sig omkring solen. Derimot har S t a r k, 
agtet herhjemme (sml. f. eks. Dr. E. Schreiners artikel »Om 
valensbegreRet« i »Naturen« 1921, s. 302 og 358). 
Undertegnede blev i sin tid av cand. real. John Oxaal gjort 
opmerksom paa Irving Langmuirs arbeider gjennem oversen¬ 
delsen av en referatartikel fra Cliem. and Metallurg. Engineering. 
Langmuirs teori er saa interessant at den fortjener at bli kjendt 
ogsaa av »Naturen«s læsere. Artikelen »Atomenes struktur og denne 
som bærer av kemisk. valens« er en oversættelse av Dr. Lang- 
m uirs tale den 5te mars 1920 da han i Newyorks Kemiske Selskap 
blev overrakt N i c h o 1 - medaljen. Han gir her en kort alm. over- 
sigt over sin teori. Talen staar i J. Indust. Engin. Chem. 12, 
april 1920. 
For dem der maatte interessere sig for Dr. Langmuirs 
originalarbeider henvises til J. Am. Chem. Soc. 41, 1919, 868, 1543 
og 42, 1920, 274. 
Torbjørn Gaarder. 
