153 — 
var alene i rummet vilde de bli trukket sammen av den elektro¬ 
statiske kraft og vilde bevæge sig som en enhet og paa denne 
maate utgjøre et molekyl. Hvis imidlertid andre natrium- og 
fluor-ioner bringes i berøring med »molekylet« saa vil de bli 
tiltrukket likesaavel som det første blev det. Der vil resultere 
(ved ikke for høi temperatur) et rum-gitter, bestaaende av 
avvekslende positive og negative ioner, og fluornatrium-»mole- 
kylet« vil være forsvundet. Men dette er netop den struktur 
vi finder eksperimentelt hos fluornatrium v. hj. av B r a g g s 
metode for X-straale krystalanalyse. Der er ingen baand som 
binder individuelle atompar sammen. Saltet er bare forsaavidt 
en elektrolytisk leder som dets ioner er istand til at bevæge 
sig frit. Naar det forekommer i smeltet tilstand eller er op- 
løst i vand blir det av den grund en god leder. 
Tilfældet magnesium (N = 12) og surstof (N = 8) er 
lignende, med undtagelse av at her overføres to elektroner 
fra magnesium- til surstofatomet. De resulterende ioner har 
sine elektroner anordnet nøiagtig lik neon-atomets og natrium- 
og fluor-ionenes. Av den grund skulde krystalforme-n hos 
magnesiumoksyd og hos fluornatrium være den samme, og 
denne forutsigelse v. hj. av teorien er blit eksperimentelt be- 
kræftet av dr. A. W. H u 11 v. hj. av X-straalemetoden. Paa 
grund av de meget større kræfter der virker mellem ionene og 
som er et resultat av de dobbelte ladninger, er stabiliteten 
hos magnesiumoksyd meget større end den hos fluornatrium. 
Dette fremgaar av magnesiumoksydets hoie smeltepunkt, lave 
ledningsevne, lave opløselighet og haardhet. 
Fosfor (N = 15) og svovl (N = 16) har henholdsvis 5 
og 6 elektroner mere end neon og er saaledes istand til at 
avgi disse antal av elektroner. Hvis disse elementer bringes 
i berøring med et overskud av fluor (som paa grund av sit 
nære slegtskap til neon har en særlig sterk tendens til at 
opta elektroner) saa vil alle disse ekstra-elektroner gaa over 
til fluor-atomene. Saaledes vil et svovlatom forsyne 6 fluor- 
i lys av M i 1 n e r og G h o s h’s seneste arbeide, at det vil være 
ønskelig at opgi fysiko-kemikernes definition av ionet og istedet an¬ 
vende den overfor alle ladede atomer eller molekyler. Det ion som 
vandrer kunde da f. eks. betegnes som et »frit ion«. 
