— 154 — 
atomer med elektroner, og vil danne forbindelsen SFk Den 
kraft som virker mellem fluorionene og det centrale svovlion 
er fremdeles av elektrostatisk natur, men den maa være 
næsten 6 ganger større end kraften mellem natrium- og fluor- 
ioner. Endvidere vil de 6 fluorioner omgi svovlionet hvorved 
der maa bli liten anledning til kraftvirkning utad. Vi kan 
derfor ikke vente at svovlhexafluorid har saltlignende egen¬ 
skaper, men at det maa bestaa av meget stabile molekyler 
hvis kraftfelter utad er svake, og som følgelig uten vanske¬ 
lighet maa kunne forekomme i gasform. I virkeligheten har 
dette merkelige stof disse egenskaper utviklet i en slik grad 
at det er en gas uten lagt og smak, med et kokepunkt ved — 
62 grader. Fosforpentafluorid er en gas, som besidder større 
kemisk aktivitet hvad der maatte ventes paa grund av dets 
mindre symmetriske struktur. 
Fluorsilikationet (SiFl“") har en struktur som er nøi- 
agtig lik svovlhexafluoridmolekylets siden antallet og anord¬ 
ningen av elektronene er det samme. Dette er indlysende hvis 
vi betænker at siliciums atomnummer er 14 mens svovls er 16. 
Hvis vi derfor i et svovlhexafluoridmolekyl skulde erstatte 
svovlatomets nucleus med et siliciumatoms nucleus, uten at 
forstyrre nogen av de omgivende elektroner, saa maatte vi 
ha fjernet to positive ladninger og maatte faa et negativt ion 
med to negative ladninger av formelen SiFl Hvis kalium- 
ioner var tilstede vilde vi da faa det kjendte salt kalium- 
fluosilikat. Teorien er saaledes istand til at forklare typiske 
komplekssalter. Ja, den er anvendelig over hele det felt av 
uorganiske forbindelser, som dækkes av Werners arbeide, 
og den hjælper til at simplificere teorien om saadanne for¬ 
bindelser. Tiden tillater imidlertid ikke at komme ind paa 
dette emne. 
Den enkle atomstrukturteori som vi har diskutert saapas 
langt som hittil forklarer fuldstændig det som man i almin- 
delighet har kaldt for »den maksimale positive og negative 
valens«. Den maksimale positive valens angir det antal elek¬ 
troner som atomet besidder utover det antal der kræves for at 
danne en av de særlig stabile elektronsammenstillinger. Paa 
den anden side er den maksimale negative valens det antal 
