— 159 — 
imot uanseelig og piglos. Paa ryg- og bakside er kroppen dækket 
av endel benskjolder som kun danner et ufuldstændig panser, 
forøvrig av smaa rue skjæl. Den mest kjendte art, Centriscus 
scolopax, blir omtrent 15 cm. lang. 
Omtrent tredjeparten av vore marine fiskearter har tyngde¬ 
punktet for sin utbredelse søndenfor vore farvand; deres egent¬ 
lige hjem er Middelhavet, det varme og salte vand i Atlanter- 
havets midtre del eller i de varme hav idetheletat. Kun et 
faatal av disse sydligere arter er stationære hos os, endel av 
dem er mer eller mindre aarvisse gjester, men av de fleste kjendes 
fra vore farvand kun et enkelt eller et faatal eksemplarer tat 
med aars mellemrum. 
Om disse sydlige arters optræden hos os, som maa sees i 
sammenhæng med at vand av sydlig oprindelse naar frem til 
vor kyst, henvises til konservator Sigurd Johnsens artikel 
i »Naturens« oktoberhefte, 1921, hvor S. J. hævder.som sin op- 
fatning at det ikke er strømmens mekaniske virkning som er det 
avgjørende moment for de oceaniske arters optræden i Nordhavs- 
omraadet, men artene er forledet av strømmen til at gjøre 
et fremstøt mot de nordlige breddegrader, idet han (bortset fra 
de pelagiske egg- og ungstadier og enkelte litet aktive arter) 
tillægger fiskenes egenbevægelse en væsentlig vegt. For be¬ 
dømmelsen av spørsmaalet er det selvsagt av vigtighet at kjende 
disse sydlige arters forekomst og forplantningsforhold saavel paa 
deres egentlige hjemsted som i vore farvand; men vor kundskap 
herom er imidlertid endnu meget mangelfuld. 
Kristiania 5te april 1922. 
Alf Wollebæk. 
Navne paa dyr og planter i nordnorske stedsnavne. 
1 Tromsø museums aarshefte for 1922 har rektor J. Quigstad 
netop under denne titel fremlagt Iste del av en utførlig for¬ 
tegnelse over norske, lappiske og kvænske stedsnavne i Nord- 
Norge (Haalogaland bispedømme), sammensat med eller paa 
anden maate avledet av dyre- eller plantenavne. Den utkomne 
første del omfatter stedsnavne avledet av navne paa pattedyr 
og fugle. Ikke bare sproglig og kulturhistorisk er denne rik¬ 
holdige materialsamling av betydning, men ogsaa naturforskeren 
vil deri finde en mængde oplysninger av værdi for kundskapen 
om dyre- og plantelivets historie i den nordlige del av vort 
land. Av særlig interesse i denne henseende er i det utkomne 
hefte den utførlige liste over stedsnavne sammensat med bæver 
eller bjor (lappisk maddjeg), et dyr som nu er helt forsvundet 
fra Nord-Norge, og likeledes listen over navne avledet av hvalros 
(oftest i den gamle form rosmaal), som fra Finmarken er utbredt 
