— 175 — 
skjellige deler av organismen fremkalder egenskaper, som 
ikke behøver at ha nogen sammenhæng i anatomisk eller 
fysiologisk henseende. Videre er det paavist, at ogsaa de 
forskjellige arvefaktorer, som betinger forskjellige ydre egen¬ 
skaper, kan staa i nøie sammenhæng i kimplasmaet. Der 
dannes saa at si grupper med indre sammenhæng, og der 
er i Amerika en hel skole for arvelighetsforskning, Morgan 
og hans medarbeidere, som søker at forklare disse indre 
sammenhængende grupper fra anatomisk synspunkt. Arve¬ 
faktorer, som danner en gruppe, skal efter denne opfatning 
være knyttet til samme kromosom i cellekjernen. 
Ut fra disse synspunkter er det nu meget værdifuldt, 
at kjende egenskaper i disse korrelativt forbundne grupper, 
som opstaar tidlig, længe før individets utvikling frembringer 
de andre egenskaper som hører til den samme gruppe. Dertil 
hører i fremtrædende grad papillarlinjene. Og sandsynlig- 
vis hører de til en gruppe, som fremfor alle andre er av 
betydning. 
Italienske og franske forfattere har gjort opmerksom 
paa, at papillarlinjemønstrene har bestemte egenheter hos 
sindsvke og degenerte. Allerede G a 11 o n hadde ved sine 
klassiske undersøkelser opmerksomheten henledet paa dette 
punkt. Gjennem hans verker blev en række av yngre for¬ 
skere tiltrukket av dette emne. Disse arbeidet dels morfo¬ 
logisk, dels kriminel-anthropologisk. Til de førstnævnte for¬ 
skere hører F é r é. I flere tabeller har han fremstillet resul¬ 
tatet av sine undersøkelser av flere hundrede epileptikeres 
fingre. Det viste sig, at tendensen til at variere papillarlin- 
jenes mønstre avtar fra tommelfingeren til lillefingeren. Paa 
grund av, at visse former fandtes dobbelt saa ofte ved lille¬ 
fingeren som ved tommelfingeren, og at paa den anden side 
andre former ved tommel- og pekefingeren forkom relativt 
hyppig, men sjelden ved de andre fingre, paastaar F é r é, 
at man kan betegne de degenererte som objekter, hos hvem 
samtidig regressive og progressive former forekommer. Un¬ 
dersøkelser over symmetrien viste at hyppigst er de fingre 
paa begge hænder symmetriske, som viser den mindste ten¬ 
dens til variation. Med B a t i g u e fortsatte F é r é disse 
