— 335 — 
Fi-individene indbvrdes, og fik i F 2 kun rødøiede døtre 
(50 %), en halvdel rødøiede sønner (25 %)', mens den anden 
halvdel av sønnerne (25 %) hadde bedstefarens hvite øien- 
farve (fig. 8). Egenskapen hvitøiet viste altsaa en kjøns- 
bunden nedarvningstype, fuldstændig svarende til farve- 
blindhet hos mennesket, en type, som var den omvendte av 
den, der allerede var kjendt fra Abraxas efter Doncaster’s 
og Raynods undersøkelser, og som nu er vel kjendt i de 
tverstripede Plymouth Rocks. At karakteren ogsaa kunde 
optræ i hunnerne, viste sig, da han tilbakekrydset en av de 
rødøiede døtre til dens egen hvitøiede far. Da fik han nem¬ 
lig 25 % rødøiede hunner, 25 % hvitøiede hunner, 25 % rød¬ 
øiede hanner og 25 % hvitøiede hanner. De hvitøiede hunner 
fik, likegyldig hvordan krydsningen skedde, uten undtagelse 
hvitøiede sønner. De forskjellige typer av krydsninger er 
gjengit i fig. 9. 
Kjønskromosomenes forhold under kjønscellemodning og 
befrugtning gav forklaringen paa denne eiendommelige arve- 
type (se fig. 8 og 9). Den oprindelige hvitøiede han bærer 
i sit X-kromosom som følge av en mutation en arvefaktor, et 
gen for egenskapen hvit øienfarve. Krydses den med en rød- 
øiet hun, blir dens sønner rødøiede, da de, som vi har set, 
mottar sit X-kromosom fra moren, som ikke bærer denne 
faktor. Dens døtre derimot mottar et X-kromosom med an- 
lægget for hvite øine fra sin far, mens det andet, som de mot¬ 
tar fra moren, mangler dette anlæg. De er altsaa heterozygote 
for hvit, og naar de har røde øine, maa det bero paa, at det 
normale X-kromosom, de har mottat fra moren, indeholder 
en faktor, det normale allelomorf for faktoren hvitøiet, som 
dominerer over genet hvitøiet, der er tilstede i det faderlige 
X-kromosom. 
Naar det nu viser sig, at disse heterozygote rødøiede 
altsaa, forholder sig skjult, i de uensdobbelte, heterozygote individer. 
Slike anlæg kaldes derfor vikende, recessive. At de recessive anlæg 
ikke formaar at gjøre sig synlig gjældende i enkelt dose, beror derpaa, 
at individet samtidig fra den anden av forældrene har mottat et 
antagonistisk virkende arveanlæg av den først beskrevne slags. Et 
slikt dominerende antagonistisk virkende arveanlæg kaldes et domi¬ 
nerende normalt allelomorf. 
