— 343 — 
føres ganske paa samme maate som hvit øienfarve eller som 
kjønskromosomet selv og maa antas at ha sin plads i dette. 
To grupper er omtrent like store som denne, mens den fjerde 
gruppe i slaaende motsætning til de øvrige hittil bare omfatter 
tre mutationer. Den tanke, at den sidste gruppe bestaar av 
mutationer , hvis faktor har sin plads i det lille runde, saa- 
kaldte IV de kromosom, og at de to store, ikke kjønsbundne 
gruppers gener er lokalisert i de to store bøileformige kromo- 
sompars medlemmer, maa jo paatrænge sig enhver, som kaster 
et blik paa fig. 6, der viser kromosomenes indbyrdes størrelse. 
Det er vel kanske Drosophila-iorsknmgens største triumf, 
at den ikke er blit staaende ved disse indiciebeviser, hvis antal, 
som vi skal se, stadig er blit forøket. Den har bragt det posi¬ 
tive, bindende bevis, saavel for at den lille gruppes gener 
virkelig har sin plads i det lille runde IVde kromosom, som 
for at de kjønsbundne mutationers gener er lokalisert i X- 
kromosomet, eller som det ogsaa kaldes Iste kromosom. 
La os først betragte beviset for kjønskromosomets ved¬ 
kommende. 
En homozygot hvitøiet Drosophila-hnn vil, som vi har set, 
ved krydsning med en normal rødøiet han faa udelukkende 
hvitøiede sønner, mens døtrene blir rødøiede, idet de bare blir 
heterozygote for hvit (fig. 9). Allerede i M o r g a n’s første 
eksperimenter optraadte der imidlertid i meget sjeldne tilfæl- 
der en undtagelse fra denne regel. Det hændte, at der fore¬ 
kom en enkelt søn, som var rødøiet som faren, eller en datter, 
der var hvitøiet som moren. Efter kromosomskemaet skulde 
dette være utænkelig, og man stod raadløs overfor disse ufor¬ 
klarlige undtagelser. Det blev M o r g a n’s elev Bridges, 
som skulde løse gaaten. 
Bridges prøvet de eksceptionelle hanner og fandt, at 
de uten undtagelse var sterile. De matrMine hunner 1 ) derimot 
var frugtbare, og viste sig ved videre avl at gi undtagelser 
ogsaa i de følgende generationer. Gjennem en yderst sindrig 
analyse av disse undtagelser kom han til det resultat, at frem¬ 
komsten av de oprindelige eksceptionelle individer maatte 
x ) De matrokline hunner = de hunner som lignet sin mor; i 
dette tilfælde altsaa de eksceptionelle hvitøiete hunner. 
