— 366 — 
tidligere var optraadt flere ganger, og hvis plads i kartet var 
ved 3.1 i kjønskr omosomet. Den viste sig, som de tidligere 
Hak-mutationer at være lethal for bannerne, alle de hanner 
som mottok det X-kromosom, der bar Hak-genet, døde. 
Jeg krydset en Hak hun til en han, som i sit X-kromosom 
hadde det recessive gen for eosin øienfarve. Eosin er et alle- 
lomorf av hvitøiet, og har samme plads i kj ønskr omosomet, 
altsaa ved 1.5, Vi skulde da vente, at alle døtrene skulde ha 
normale røde øiner, siden de bare blir heterozygoite for det 
strengt recessive eosin gen. Til min overraskelse hadde imid¬ 
lertid alle de heterozygote Hak døtre eosin øienfarve! Da 
x Y— ~~ Xm,z ~-'-T z 
abnorm abdomen <j) hvid facef abnorm abdomen d 1 bvid facef abnorm abdomen? hak 
Fig. 22. Deficiency. Til venstre X-kromosomene hos en hun som er 
heterozygot for de recessive gener hvitøiet og facet samt for det in- 
komplet dominerende gen Abnorm abdomen; recessive gener smaa bok¬ 
staver, dominerende gener store. I midten de samme gener i hannens 
X-kromosom. Tilhøire X-kromosomene hos en Hak hun, som har de 
samme gener i sit ene X-kromosom og en deficiency i den tilsvarende 
region av det andet. Nedenfor er angit de karakterer, hvert av disse 
individer viser, deres fremtoningspræg. 
hanner, som mottok det X-kromosom, der bar genet Hak, alle 
døde, laa den tanke nær, at vi hadde for os et lignende til- 
fælde av deficiency i X-kromosomet. I saa fald maatte tapet 
ialfald omfatte det kromosomstykke, der repræsenterte di- 
stancen eosin-Hak (1.5—3.1).Indenfor dette stykke laa efter 
kartet de recessive gener hvitøiet og dets otte allelomorfe øien- 
farver, deriblandt eosin, alle ved 1.5. Ved 2.2 laa det recessive 
gen for facetøiner. Og like ved Hak-genets egen plads laa 
genet for Abnorm abdomen, en karakter, som under bestemte 
kulturbetingelser er dominerende, men ellers recessiv. Hvis 
kromosomstykket eosin-Hak var borte, kunde det da forutsies, 
at alle de nævnte recessive gener vilde manifestere sig i Hak 
hunner, selv om de bare var tilstede i enkelt dose, siden deres 
dominerende normale allelomorfer var borte. Denne forut¬ 
sigelse holdt ogsaa stik. Hele denne serie av vidt forskjellige 
