— 373 — 
Sker elimineringen av det ene X-kromosom ikke i eggets 
første deling, men senere under fosterutviklingen, blir bare 
en mindre del av dyret han. Og takket være de kjønsbundne 
arvefaktorer kan man kartlægge, hvor meget av dyret, der er 
hunlig og hvormeget hånlig. Disse høist interessante tilfælde 
viser ikke alene, at hver enkelt celle i dyret er kjønspræget, 
men ogsaa, at hver eneste celles egenskaper betinges av de 
gener, den selv indeholder. 
Mere end én har med tanken paa de mange forbløffende 
resultater Drosophita melanogaster i kort tid har ydet, følt sig 
fristet til at tro, at den maatte være et slags mystisk undta- 
gelsesdyr, og at det ikke fra den lar sig trække generelle 
slutninger angaaende arvefænomenene. Dette er selvfølgelig 
ikke saa. Selv om det kan være forskjelligheter i detaljutform- 
ningen, er de store principper overalt de samme, det viser 
stadig flere parallele fund fra andet materiale. Dette er et 
forhold, som vi imidlertid av pladshensyn har maattet se bort 
fra i denne fremstilling. Vi har heller ikke kunnet ta med de 
mange andre forskeres arbeider, paa hvilke Drosophila-iorsk- 
ningen skridt for skridt har bygget. La os bare tilslut med et 
par ord berøre de arveforhold, vi møter hos D. melanogaster' s 
slegtninger blandt Drosophiliderne. Disse viser den samme 
optræden av mutationer som D. melanogaster gjør (M etz, 
Sturtevant o. fl.). Mutationene optrær i koblingsgrup- 
per og lar sig lokalisere i kromosomene ganske som i D. 
melanogaster , og flere av mutationene syntes at være de 
samme som dem, man kjendte fra denne form. Imidlertid 
hadde man tilstrækkelige erfaringer for faren ved fra karak¬ 
terenes ydre likhet at trække slutninger til arvefaktorenes 
identitet. Sturtevant har imidlertid nu bragt beviset for, 
at parallelismen for en række av disse mutationers vedkom¬ 
mende virkelig har en genetisk basis. Han opdaget nemlig 
en ny art, D. simalans, som, i motsætning til de tidligere 
kjendte, gav avkom med D. melanogaster. I denne optraadte 
en række slike parallele mutationer, deriblandt f. eks. den 
kjønsbundne gul legemsfarve. Han krydset saa gul simutans 
X gul melanogaster og fik sterile bastarder, som alle viste 
den gule legemsfarve. De to gener var m. a. o. allelomorfer. 
En tilsvarende prøve av flere andre parallele mutationer gav 
