— 83 — 
Tachysphex utgraver vistnok i almindelighet sit lør før den 
opsøker sit bytte, og stænger ikke — eller i det mindste kun 
høist ufuldstændig — sin røraapning før den tar ut for at pro¬ 
viantere. Først naar en celle er fuldt proviantert, tilstænges denne 
med sand, og med det materiale lukkes sluttelig ogsaa selve 
røret, som i regelen formidler adkomsten til flere celler. 
Egget avlægges som regel paa den først indbragte, altsaa 
underste græshoppelarve, og gjennemgaar en lignende utvikling 
som hos de foran omtalte arter. 
I en oversigtsartikel som nærværende kan naturligvis kun 
omtales et begrænset antal av de hos os forekommende grave- 
hvepsarter. 
En art som imidlertid er overordentlig utbredt og derfor er 
meget let at finde for dem som maatte ønske at anstille iagttagelser 
over disse interessante insekters levevis, er den saakaldte aker- 
hveps (Mellinus arvensis), en sort, gulringet og flekket liten 
hveps, som gjerne færdes paa bladene til vore løvtrær, særlig 
paa de storbladede træslag, hassel, ek og lind m. fl. 
Grrunden til at akerhve.psen saa hyppig kan træffes paa disse 
trær er den, at der her gjerne sitter en mængde fluer, og det 
er netop disse som utgjør dens bytte, det vil si dens larvefor; 
ti selv spiser den likesom sine nærmeste slegtninger kun blomster- 
honning, og man kan derfor ogsaa træffe den i forskjellige skjerm- 
blomster, hyppigst i sløkejolen (Angelica silvestns), hvor den for¬ 
resten ogsaa driver jagt paa de mange fluer som oftest besøker 
disse store blomsterskj ermer. 
Ogsaa paa gjødselhauger eller paa frisk ko- eller hestegj ødsel 
paa beitemarker driver denne art gjerne sin fluejagt, og Adlerz 
som har git en temmelig utførlig fremstilling av dens biologi*), 
har hyppigst set den jage paa saadanne steder. 
Adlerz beskriver dens fluejagt paa følgende maate: 
»Naar hvepsen flyver til jagtstedet, slaar den sig sedvanlig 
ned paa marken et stykke fra ekskrementdyngen og nærmer sig 
den gaaende, som vilde den undgaa at skræmme de der forsam- 
lede fluer ved en for pludselig optræden. Derefter vandrer den i ro 
og mak omkring paa sin jagtmark for at utse sig et offer. En 
stillesittende flue synes den ikke at opdage, men den mindste 
bevægelse vækker dens opmerksomhet. 
*) Kgl. svenska Vet. Ak. Handlingar Bd. 37, Nr. 5. 
/ 
