— 105 — 
Sydpolens høide over havet kommer saaledes frem med en 
middelfeil av + 196 meter. Denne feil er ikke stor, naar hen¬ 
syn tages til observationenes grad av nøiagtighet og den store 
avstand fra havet ved Framheim. 
De av Amundsen i hans bok »Sydpolen« opgivne høider 
er for store. De beror paa foreløbige beregninger gjorte paa 
stedet efter ukorrigerte observationer og med et lufttryk ved 
havflaten som kan gjælde for andre lande, men er 20 til 40 
millimeter — svarende til 200—400 meters høideforskjel — 
større end det som under reisen er fundet i sydpollandet. 
( iooo™ --- i - e - o - c 
' frk 
R a v IL - i , , ,= J 
78 °^ 79 80 81 81 Si 8^ 
Fig. 8. Oprids av Amundsens vei til og fra sydpolen. 
Efter de beregnede høider er opridset over Amundsens vei 
i fig. 8 tegnet. Den horisontale maalestok er breddegrader fra 
78° til 90° S., hver grad delt i 6 dele, som hver er 10 minu- 
ter eller kvartmil. En kvartmil er 1860 meter. Den vertikale 
maalestok er meter, fra havflaten op til 5000 meter. Den verti¬ 
kale maalestok er 30 gange større end den horisontale. Den 
bugtede linje er sne- og isoverflaten. Mellem 85° og 85° 36' 
bredde betegner linjen til venstre med den opadpekende pil op- 
gangen over bræen, og linjen til høire med den nedadpekende 
pil nedfarten. Den strekete krumme linje over dette strøk 
antyder de høie fjelde paa begge sider av bræen. 
Likesom Scott og Shackleton fandt Amundsen paa den 
første del av sin vei en is- og sneflate som var forholdsvis jevn 
og ikke løftet sig meget over havflaten. Denne flate er et 
slags strandflate som ikke bestaar av berg eller grus, men av 
sne og is. Det er Eoss’ Barriere. Den begrænses mot 
nord av Rosshavet og mot syd av opgangen til den høie fjeld- 
række som løper fra Syd-Victoria Land mot syd og sydost til 
