126 — 
hverken med hensyn til stammens omfang eller høide, men er 
derimot hvad formen angaar nogen av de vakreste. I blom¬ 
stringstiden, naar hyldetrærne staar aldeles overlæsset av hvitlige, 
duftende blomsterkvaster, henleder de allerede paa lang avstand op- 
merksomheten paa sig, og de bidrar ogsaa i høi grad til at gi land¬ 
skapet et venlig og indbydende utseende. Og da de fleste andre 
sirtrær mindre passer for de klimatiske forhold derute, finder 
man til gjengjæld en utstrakt anvendelse av hyldetrærne som 
saadanne nær husene paa mange av vestkystens bondegaarder. 
Ved siden av sin betydning som prydplante spiller svart- 
hylden tildels ogsaa en anden rolle, idet enkelte familier har 
søkt at dra sig til nytte dens medicinske egenskaper ved av 
blomsterne at lave hyldete. Denne drikkes paa sine steder en¬ 
dog til dagligdags istedenfor kaffe eller almindelig te og ansees 
av mange for en sundhetsdrik, især gavnlig naar man er forkjølet 
eller for dem som lider av svakelige tilstande i hals og lunge- 
organerne. Johan Havaas. 
En løperbille med 8 ben. Naar man ser hen til det store 
antal individer, man under indsamling av insekter gaar igjen- 
nem, er det igrunden paafaldende hvor sjelden utviklings- 
abnormiteter forekommer hos disse dyr. Selv avvikelser i den 
symmetriske anordning av punktur, ribber o. 1. er sjeldne. Hos 
enkelte løperbilleslegter (Anchomenes, Calatus) kan man træffe, 
at arter, der skulde ha flyvevinger, mangler disse. Og mange 
tæger, der skulde ha lange dækvinger, kan træffes med korte. 
Man kan ogsaa træffe eksemplarer, der er kommet forkjært 
avsted under eller efter puppeskiftet, og før de er blit stive nok 
har faat buler og trykskader, eller har faat vingerne forkrøblet. 
Rigtige misdannelser, dobbeltdannelser f. eks., 
er vistnok meget sjeldne. Vi bør imidlertid her huske paa, at 
det store antal misdannelser hos pattedyr ser vi hos nyfødte og 
fostre, mens de insekter entomologerne gaar igjennem, som 
oftest er fuldt utviklede eksemplarer, som har ført et mere selv- 
stændig liv, gjennemgaat en forvandling med diverse hudskifter, 
og idethele været utsat for adskillig mer av verdens støt og om¬ 
skiftelser. Ved leilighet har jeg talt om dette spørsmaal saavel 
med konservator Helliesen som med bergmester Mun- 
ster, vort lands mest erfarne coleopterologer. M. trodde ved en 
leilighet at ha set et ekstra ben paa en bille, H. mente ikke at 
ha set noget saadant. Da det altsaa ikke er almindelig fore¬ 
kommende, vil jeg beskrive et saadant monstrøst eksemplar. 
Det dreier sig om et haneksemplar av Carabus granu- 
latus, tat n /ø 1915 paa Lister. C. g. er en ca. 20 mm. lang 
løperbille med grønlig broncert overside, radstillede korn paa 
dækvingerne, sort underside, følehorn og ben; den er almindelig 
her paa Sørlandet og vestover. 
