— 107 — 
203 
ågt rum genom en extremitet, svålla de stora lymfkortlarne i 
armhålorna resp. i ljumskarne efter ett par timmar oerhordt 
upp och kunna dårvid uppnå det 6—8-dubbla af sitt ur- 
sprungliga omfång. Skar man ut en sådan lymfkortel och 
undersoker den i fårskt tillstånd, just då den borjat svålla 
på grund af de forstå larvernas ankomst, finner man dessa 
slingra sig fram mellan lymfcellerna, men deras rorelser åro 
långsammare ån vanligt, liksom om det vore svårt for dem 
att rora sig och komma fram i detta medium. Undersoker 
man lymfkortlarne på samma vis sedan ytterligare ett par 
timmar fbrflutit efter infektionen, finner man alltid en del 
larver, på hvilkas kropp lymfceller satt sig fast i så stort 
antal, att det till slut år omojligt for dem att komma vidare. 
Ytterligare några timmar senare finner man dessa larver 
omgifna af ett tjockt holje af lymfceller samt ororliga och 
ogenomskinliga d. v. s. doda eller nåra doden. Lymfkort- 
larna fungera alltså åfven gentemot Ankylostomum-larverna 
liksom vid bakterieinfektioner som skyddsorgan for kroppen. 
Det tycks emellertid endast vara de larver, som ej hastigt 
nog hittat ut ur lymfkorteln, som på detta sått infångas och 
oskadliggoras af lymfcellerna; de ofriga fortsåtta sin marsch 
i lymfvågarna och komma till slut genom brostgången ut i 
vensystemet, dår de sammantråffa med de af sina kamrater, 
som for sin fortkomst hela tiden begagnat detta senare kårl- 
system. 
Under sin långa fård genom kroppen komma många 
larver på villovågar; somliga af dessa hittas hoprullade i 
hudkortlar, hårrbtter, i den subkutana fettvåfnaden etc., andra 
vandra och vandra utan att komma rått. Looss inficierade 
sig sjålf sista gången i mars 1904. Från denna tid och 
till slutet af 1911 har han ej mindre ån 14 gånger på 
undre hålften af kroppen varit angripen af en lokal hud- 
affektion, som utan tvifvel framkallas af att dylika vilsekomna 
kringvandrande larver komma upp tått under hudytan; affek- 
tionen slår forst ut ungefår som ett myggbett, som sedan 
fortsåttes som en oregelbundet slingrande svullen linie med 
en hastighet af ånda till 5 — 6 cm. i timmen. Man har dår- 
vid en tydlig fornimmelse af att en lefvande organism banar 
sig fram under huden och att den dårvid alltid befinner 
