— 119 — 
215 
Istiden. 
Av P. A. Øyen. 
Det er i granden merkelig, hvor dypt indgrodd det er i 
den menneskelige natur at ville forklare det ukj endte ved 
begivenheter av mere eller mindre katastrofistisk art. Men 
det merkeligste er, at man ret hyppig gjenfinder levninger av 
dette karaktertræk, ja ofte til og med i fremtrædende grad, 
selv hos forskere, som man kunde være berettiget til at anse 
som fuldt fortrolige med de ledende grunddrag i nutidens 
naturvidenskabelige forskning. Det er derfor intet særsyn, 
naar vi i »Den sidste istidc^) støter paa flere fænomener av 
denne art. Nei, det forholder sig desværre saa, at det synes, 
som om kvartærgeologiens eller istidsforskningens omraade er 
særlig yndet i saa henseende, og kanske vi kan finde en for¬ 
klaring herav i den omstændighet, at det omhandlede tidsrum 
ligger os fjernt nok til paa samme maate som i geologien for¬ 
øvrig og i astronomien med at sætte vor ubegrænsede fantasi i 
bevægelse og allikevel saa nær, at vi anser os berettiget, ja for- 
pligtet til ved denne tids utforskning direkte at anvende vore 
erfaringer fra nutiden og fra denne umiddelbart overføre vore 
begreper paa fortiden, likesom der ogsaa bestandig forsøkes 
gjennemført en direkte tilknytning og umiddelbar forbindelse. 
Men netop i denne sammenknytning mellem den meget sterkt 
begrænsede nutid og fortidens store tidsmaal ligger ganske 
naturlig en iøinefaldende snare for betragtninger av mere 
eller mindre katastrofistisk tendens. Det gjælder derfor ved 
alle undersøkelser av istidsfænomenerne og ved alle betragt¬ 
ninger over disse, at man nøiagtig hdlder sig til, hvad der er at 
se ute i naturen selv, enten i form av opbevarede levninger fra 
fortiden eller i form av geografiske forandringer i nutiden, 
med plantelivets og dyrelivets utvikling under forskjellige 
klimatiske forhold for øie. 
Naar jeg som overskrift har sat »istiden«, saa er ikke 
dette helt korrekt; ti det er længe nu, siden man kom fuldt 
paa det rene med, at der ikke har været blot en, men mange 
9 Naturen 1915, side 327—340, 361—379. 
