227 
av gjennemgripende betydning. Og naar vi videre kan følge 
den helt ind til den store morænerække, der falder ved syd¬ 
enden av vore store østlandske indsjøer, saaledes som disse 
finder sit uttryk paa foranstaaende lille kartskisse, og vi ogsaa 
videre finder, at dette Y o 1 d i a - førende ler er en f a c i e s- 
dannelse i forbindelse med selve disse store moræ- 
n e r, saa blir det med en gang klart, at denne tid ogsaa maa 
ha været en vældig bræfremstøtets tid. Men her adskiller 
Glommendalen sig i hoi grad fra de vestligere dalfører, idet 
vi i Glommendalen først langt længere mot nord møter-mer- 
kerne efter de paany fremtrængende bræer, men ikke derfor 
mindre interessante. Ti her finder vi, at de gjennem Atne- 
dalen fra Rondepartiet nedtrængende bræer har git anledning 
til en ny opdæmning av setesjøer i den nordlige del av Øster¬ 
dalen. Men denne gang rak ikke opdæmningen til at gi bræ- 
sjøerne avløp over vandskillene i nordvest og nord; avløpet 
fandt sted over snebare aasrygger længere syd, nær Barkald 
station, hvor den utstrømmende elv, over mot Rendalens vas- 
drag, grov ut en mægtig canon, en dyp elvekløft, Jutulhugget. 
Dette store jettehug i fjeldmassen blir vi saaledes nødt til at 
betragte som en erosionsdannelse i tid tilsvarende til de store 
akkumulationsterrasser paa den store romerikske slette. Til¬ 
svarende finder vi ogsaa en stor bræsjø i den nordlige del av 
Gudbrandsdalen. Samtidig med at store dele av det centrale 
fjeldomraade saaledes paany dækkes av bræer og setesjøer, 
trænges den tidligere, forholdsvis yppige fjeldvegetation til¬ 
bake, og de store pattedyr, mammut og moskusokse, 
forsvinder. Det er saa store forandringer, der foregaar i denne 
tid, at vi nok snarere kunde være tilbøielig til at forlænge M y- 
t i 1 u s-n iveauets og Portlandi a-n iveauets tid end 
at korte den av fra den ovenfor utviklede tidslængde. Dette saa 
meget mere som det endnu ikke er lykkedes at opdage noget- 
somhelst tegn til, at katastrofistiske begivenheter har øvet 
nogen nævneværdig indflydelse paa utviklingen hverken i bio¬ 
logisk eller stratigrafisk henseende, heller ikke i dynamisk. 
Med Portlandia-niveauet avsluttes det sidste, 
egentlig glaciale avsnit inden vort lands kvartære utviklings¬ 
historie. Den mere almindelige utbredelse av større nedis- 
ningsfelter ophører. Terrassedannelsen antar tildels andre 
