242 
deres egenskaper. Som bekjendt ordner alle grundstoffer sig 
naturlig ind i det periodiske system; i dette er de opført etter 
de stigende atomvegter og der fremkommer da en tydelig peri- 
odicitet i deres kemiske og fysiske forhold. Da systemet først 
blev opstillet, hadde det flere aapne pladser, som litt efter litt 
er blit utfyldt. Radium indtok saaledes ifølge sin atomvegt 
pladsen i sidste horisontalrække og kom derved i samme ver- 
tikalrække som jordalkalierne, til hvilke det slutter sig i alle 
sine kemiske egenskaper. Ogsaa radium-emanationen har 
fundet sin plads. Det er klart at alle radiumrækkens led 
maa ha lavere atomvegter end uran, fra hvilket de jo dannes 
ved massetap; men naar radium og radium-emanationen har 
faat sine pladser, saa er der mellem uran og bly bare fem 
aapne ubesatte pladser (merket med — i tabellen), og hvor¬ 
ledes skal man da i disse faa anbragt alle uran-radiumræk- 
kens led, for ikke at tale om thorium- og aktiniumrækkens ? 
Naar man imidlertid studerer disse stoffers kemiske egen¬ 
skaper, falder snart en eiendommelig ting i øinene: endel av 
dem er kemisk uadskillelige. Har man saaledes en blanding 
av radium og mesothorium 1, saa kan. de ikke skilles ad. 
Fældes radium i en eller anden form, fældes samtidig meso¬ 
thorium 1, opløser man igjen radium, gaar ogsaa mesothorium 
1 i opløsning. Dette vil ikke si, at disse stoffer ikke har 
bestemte kemiske egenskaper; radium kan paa grundlag av 
sine eiendommelige kemiske reaktioner skilles fra de mest 
forskjelligartede stoffer, skilles fra barium som det ligner 
overordentlig meget, skilles fra uran og bly og polonium 
som altid findes sammen med det i mineralerne; fra enkelte 
mineraler kan det fremstilles absolut rent. Men inde- 
holder mineralerne mesothorium 1, saa blir det fremstillede 
radium ikke absolut rent, det blir blandet med mesothorium 1. 
Man kan avgjøre om et foreliggende salt indeholder det ene,, 
det andet eller en blanding av begge disse stoffer, ved hjælp 
av straalingen nemlig, men befri det ene fra det andet kan 
man ikke. Akkurat lignende forhold finder man for thorium 
og ionium i blanding, eller for radium D og bly. I sidste til- 
fælde er altsaa det ene stof aktivt, det andet ikke; og i tilslut¬ 
ning til dette sidste kommer da ogsaa spørsmaalet, om ikke 
