245 
høire. Hvis vi sammenholder dette med straalingen av de for¬ 
skjellige led, angit i tabell, saa finder vi en regelmæssighet: 
Hver gang der ved en transformation avgives en a-partikel, 
rykker næste led to pladser bakover; hver gang der avgives en 
yj-partikel, rykker det en plads fremover. Dette viser at 
grundstoffenes pladser i det periodiske sy¬ 
stem maa hænge sammen med den elektriske 
tilstand av deres atomer. Man har forfulgt dette 
videre og er kommet til meget interessante slutninger angaa- 
ende atomets bygning. Man er ogsaa kommet til den over¬ 
bevisning at en av atomets vigtigste konstanter er a t o m-n u m- 
meret, som angir antallet av elektriske elementærladninger 
i atomet; det er ogsaa atom-nummeret som gir grundstof- 
atomet dets plads i det periodiske system. Yi skal imidlertid 
ikke gaa videre ind paa dette nu (se dr. Yegards artikel i 
» Naturen « 1915, 1 og 2). Der er et andet spørsmaal som ogsaa 
fanger interessen: Hvorledes blir det da med atomvegten? 
Atomvegten har til nu staat som en av de sikre og faste 
konstanter; av den synes de andre fysiske og kemiske egen¬ 
skaper at være avhængige. Uttrykket herfor var jo netop det 
periodiske system, og om end dette har vist endel smaa unøi- 
agtigheter, saa maa man dog si at i det store og hele stem¬ 
mer en ordning efter atomvegtene med en ordning efter de 
kemiske egenskaper. Hittil har man ogsaa altid betragtet en 
plads i det periodiske system som pladsen for et og kun et 
grundstof med en bestemt atomvegt. Nu finder vi at en saa- 
dan plads besættes av en pleiade. Kan nu alle led i en pleiade 
ha samme atomvegt? Det har de ikke, derom kan vi let over¬ 
bevise os. I en av Flecks pleiader findes radium B, radium D 
og radium G, alle i blyets pleiade. Men ved hjælp av tabel 1 
ser man, at mellem radium B og radium D avgives der en 
a-partikel, mellem radium D og radium G likesaa og en av- 
given av a-partikler betegner et massetap. Leddene i en 
pleiade, isotoper med de samme kemiske og fysiske egen¬ 
skaper kan altsaa ha forskjellig atomvegt. Den 
næste opgave blir at bevise dette eksperimentelt for nogen av 
dem. Her kommer imidlertid straks den vanskelighet til, at 
de fleste forekommer i saa overordentlig smaa mængder. 
Radium og radium-emanationen er sjeldne stoffer, men de kan 
