263 
af de fornøyeligste Dage jeg har oplevet. Nationens mest op- 
lyste Mænd, blandede af alle Stænder paa en Maade der ikke 
giorde nogen Forskiel kiendelig uden af Kiolen, Bonden med 
et Ansigt, der sagde at han ey lo ed sig sin Stemme afkiøbe, 
Kammerherrerne og Grossererne med betænkelige Miner som 
om de ikke lettelig turde forlyde sig med privat interesserede 
Meeninger, gave Forsamlingen det hæderligste Udseende, vore 
Forventninger en grundet Støtte og Forhandlingerne den Fri- 
hed der Dagen efter eenstemmig erklærede Christian til Nor¬ 
ges Konge« (brev til Hornemann, datert 22de mai 1814). 
Under forhandlingerne om professorstillingen hadde Smith 
forbeholdt sig tillatelse til at reise utenlands 1 å 1 y 2 aar, før 
han skulde tiltræde sit embede. Han erklærte sig villig til at 
anvende sin fædrearv til reisen, men der blev dog git ham 
tilsagn om erstatning av en del av reiseutgifterne, av hensyn 
til den betydning reisen vilde ha for den nye botaniske have. 
Det var hans plan først at reise til England, derfra til Frankrig, 
Schweiz og Italien og paa tilbakeveien at opholde sig nogen 
tid i Tyskland. Naar han valgte først at reise til England, 
skyldes det kanske en arv av interesser efter hans far, som 
hadde en utpræget forkjærlighet for dette land. 
Reisen kom dog til at faa et helt andet forløp end 
Smith hadde tænkt sig. I juni 1814 reiste han hjemmefra, 
men skibet tilbragte den største del av sommeren i norske 
uthavner og paa Nordsjøen, og først i slutten av august naadde 
han frem til den engelske kyst. Efter at ha avlagt et kort 
besøk i London og set den botaniske have i Kew »gjennem- 
krydsede han de skotske Høifjelde paa alle Kanter og besteg 
ethvert Fjeld af nogen Betydenhed, indtil Sneen bedækkede 
alt og tvang ham ned til Lavlandene igjen«. I december reiste 
han til Irland, hvor han opholdt sig et par uker i Dublin og 
foretok utflugter i omegnen av denne by. I januar 1815 vendte 
han tilbake til London. Overalt hvor leilighet bød sig, knyttet 
han forbindelser for den botaniske have med britiske viden- 
skapsmænd og videnskabelige institutioner. 
I London traf han i begyndelsen av 1815 hos Sir Joseph 
Banks, præsidenten for »the Royal Society«, sammen med 
den berømte tyske geolog baron Leopold von Buch. De 
to unge videnskapsmænd hadde mange interesser fælles, og 
