285 
perne, altsaa nøiagtig til den samme tid, hvor der paa veier 
og i haver pleier vrimle av sværmende Lasius-hanner og 
hunner. 
Den nøiagtige overholdelse av klækningstiden for disse 
hanner, hvilket i og for sig er en ganske interessant foreteelse, 
synes at berettige til den slutning at tilstanden i denne parthe- 
nogeneserende Lasius-koloni har været normal. Bekræftelser 
herpaa er heller ikke uteblevet, og da man vel ikke tør anta 
at dette er helt enkeltstaaende tilfælder, saa er muligheten 
for en videre utvikling av myrestaten efter Darwin’ske prin- 
ciper dermed givet, og forplantningsforholdene hos myrerne 
kan derfor ikke mere brukes som en indvending mot avstam- 
ningslæren. 
Hovedvanskeligheten — sier Reichenbach videre — ligger 
dog paa selve arvelighetsgebetet. Allerede selve den kjends- 
gjerning som betegnes med uttrykket arvelighet er likefrem 
ubegripelig. 
»Vi undrer os« — sier Hering 1 ) — »naar vi f inder at 
barnet i mange stykker ikke ligner moderen, men det der i 
virkeligheten burde forundre os er at det i saa tusenfoldig 
grad er hende likt«. 
Men endnu mere underbar og ubegripelig synes os arve¬ 
ligheten av erhvervede egenskaper. Ti hvorledes skal avæn- 
dringer ved legemet kunne indvirke paa lignende maate 
avændrende paa kimcellerne? 
Her maa vi dog være klar over at utfoldelsen av saa tal¬ 
rike organer av den ubetydelige eggecelle er mindst likesaa 
ubegripelig; at f. eks. utviklingen av øine i fuldstændig mørke 
blir helt uforklarlig. Og dog vet vi at en av egget netop 
utkrøpen kylling straks er istand til at kunne se og erkjende 
et bygkorn som man kaster til den, og at kunne gripe det med 
sikkerhet. 
(Fortsættes). 
x ) Hering: Uber das Gedåchtnis als eine allgemeine Funktion 
der organisierten Materie. Wien 1870. 
