340 
»Menneskets bevidste erindring slukner med døden; men 
naturens ubevidste erindring er tro og uutryddelig, og den 
hvem det er lykkes at faa sig paatrykt sporene av dens virke, 
vil erindre dem for stedse«. 
* 
Reichenbach gir dernæst et kort resumé av Richard 
Semous 1 ) utvikling av Herings ideer og deres anvendelse 
paa biologien. 
Semon’s arbeide gaar ikke blot ut paa at systematisere, 
men tillike paa at bringe en analytisk gjennemført bevisførelse 
for den paastand, at det ved reproduktionsprocesserne i hjer¬ 
nen, i de øvrige organer og i ontogenien ikke blot dreier sig 
om analogier, men om identiske processer. 
Han gaar ut fra begrepet organismemes »energetiske situ- 
ation« og forstaar derved summen av alle i et givet moment 
paa en organisme indvirkende energiformer, som gravitation, 
varme, lys o. s. v. Som »reiz« betegner han da en saadan 
energetisk indvirkning, som fremkalder en række komplicerte 
forandringer i organismens »reiz«-bare substans. 
Den saaledes forandrede tilstand i organismen betegner 
han som en »forstyrrelsestilstand«. 
Forsvinder virkningen umiddelbart efterat pirringen er 
ophørt, saa var det en synchron virkning; en akoluth derimot, 
naar der kan spores en eftervirkning av kortere varighet. 
Indtrær der imidlertid efter pirringen en varig forandring, 
kaldes dette en »engraphisk virkning«, og den varige for¬ 
andring av den »reiz«-bare substans betegnes som »engram«. 
Summen av alle engrammer kaldes vedkommende organis- 
mes »engramskat«, som altsaa maa bestaa av saavel arvede 
som erhvervede engrammer. 
Semon forsøker at vise de organiske funktioners avhæn- 
gighet av denne engramskat, idet han anfører en række eks¬ 
empler. Her skal anføres et av disse: En ung uerfaren hund 
gjør for første gang bekjendskap med et fremmed menneske 
som kaster sten mot den. Deii blir derved utsat for en dob¬ 
belt »reiz«-virkning, nemlig den optiske — synet av det efter 
stenen sig hurtig bukkende menneske — og smertefornemmel- 
1 b R. Semon: „Die Mneme als erhaltendes Prinzip im Wechsel 
des organischen Geschehens“. Leipzig 1908. 
