341 
sen efter den træffende sten. Disse >>reiz<<-virkninger frem- 
kalder den bekj endte »forstyrrelsestilstand«. Men fra dette 
øieblik av er hunden forandret for hele sit liv. Begge »reiz«- 
grupper har nemlig efterlatt engrammer. Længe efterat de 
synchrone og akoluthe virkninger er forløpet, vil synet av et 
menneske, der bukker sig rask ned til jorden, fremkalde den 
samme »forstyrrelsestilstand« som en smertefrembringende 
»reiz«-virkning: Dyret viser alle tegn paa angst, klemmer 
halen mellem benene, hyler og flygter. Den organiske sub¬ 
stans har altsaa i dette tilfælde forandret sig, saa den nu inde- 
holder to nye engrammer der har associert sig for livstid, og 
som hver især er istand til at fremkalde den samme »forstyr- 
relsestilstand«. 
Saadanne indflydelser som de sidstnævnte kalder Semon 
»ekphoriske« og den tilhørende »reiz« betegnes som »ekpho- 
risk reiz«. De gjennem ekphori av bestemte engrammer 
resulterende processer heter »mnemiske processerc, og ind- 
begrepet av alle mnemiske evner og færdigheter i en organ¬ 
isme, enten disse avspilles i nervesystemet eller i egget under 
dets utvikling, betegnes som den paagjældende organismes 
»mneme«. 
Betjener vi os nu av de Semon’ske uttryksformer, saa kan 
vi si, at myredronningen forføier over en betydelig engram- 
skat for visse siciale funktioner. Denne engramskat bestaar 
for største delen av arvede engrammer, som enten slet ikke 
eller kun for en del — og da oftest kun i nødsfald kommer til 
ekphori. 
Da dronningen kun i meget ringe grad er utsat for ekspo- 
sition av de kemiske og fysikalske energiindvirkninger der 
gjør sig gjældende i utenverdenen, har hun liten utsigt til at 
samle nye engrammer, og dette gjælder i endnu høiere grad 
om hannerne. 
Med arbeiderne derimot forholder det sig anderledes. 
Disse er stadig nødt til at fiksere nye engrammer, der kan 
være til nytte for dem. Og da det nu altsaa har vist sig at 
ogsaa de leilighetsvis deltar i forplantningen, er dermed mulig¬ 
heten for videre kulturfremskridt i myrestaten givet. 
De ekphoriske virkninger er hyppig avhængig av tiden. 
Semon betegner dem isaafald som »chronogene« engramvirk- 
