350 
g e r ligger den nordligste helleristning, vore arkæologer 
kjender, ved Sletjord i Harjangen (en arm av Ofoten-fjorden, 
straks nord for Narvik). Denne helleristning er omtalt av 
Amund Helland i en artikel i »Aftenposten« for 1906 
og desuten beskrevet i en artikel om nordskandinaviske helle- 
ristninger i »Fornvånnen« 1909 (s. 152) av den svenske arkæ- 
olog Hallstrom. En anden helleristning blev ifl. prof. 
Brøgger, ifjor fundet i Tysfjorden (i den nordlige del av Nord¬ 
lands amt, syd for Ofoten). 
Efter al sandsynlighet findes imidlertid ganske tilsvarende 
helleristninger ogsaa adskillig længere mot nord, i ethvert fald 
saa langt nordpaa som i Balsfjorden. En optegnelse herom 
fandt jeg nylig tilfældig paa et sted, hvor neppe nogen vilde 
falde paa at søke oplysninger om et saadant emne, nemlig i 
Botanisk Håves manuskriptsamling i Kjøbenhavn. 
Blandt mange andre værdifulde ældre manuskripter findes 
her ogsaa en pakke »Anmærkninger paa Reisen til Nordlan¬ 
dene og Finmarken; naturhistoriske, oekonomiske, geogra- 
phiske« av vor berømte landsmand, botanikeren prof. Mar¬ 
tin Vahl, som i 1787—88 foretok en vidtløftig forskningsreise 
til vore nordligste landsdeler. Herunder besøkte han ogsaa 
Balsfjorden, og fra hans ophold der indeholder manuskriptet 
bl. a. følgende notis: 
»Ved en Gaard 1 Balsfiorden findes en Helle, hvorpaa ad¬ 
skillige Figurer ere indgravede; vedstaaende en saadan som 
en Bonde har afmalet den for mig.« 
Ved siden av denne notis staar den simple lille penne- 
tegning, som ovenfor er reproducert i fotografisk gjengivelse 
efter originalen: 
Et blik paa figuren viser, at det utvilsomt maa være en 
»arktisk« helleristning man her har for sig. Figuren skal 
aabenbart forestille et hjortelignende dyr, høist sandsynlig en 
ren — uagtet den pukkel foran paa ryggen helleristningerne 
omhyggelig pleier at fremhæve hos renen mangler paa teg¬ 
ningen. Men det er jo mulig at den kan findes paa selve 
helleristningen. 
