Klaus Hanssen. 
For bare litt over et halvt' aar .siclen, dengang overlæge 
Klaus Hanssen ved sin 70-a,arige fødselsdag blev hyldet 
som en av vort lands første' mænd, bragte ogsaa „Naturen a hans 
portræt og knyttet dertil nogen korte oplysninger om hans 
betydningsfulde livsgjerning. 
Indtil ganske nylig stod han midt i' arbeidet for de mange 
landisvigtige institutioner og formaal, som i ham hadidei en av 
sine beiste forkjæmpere. Nu. er han borte. Natten til den 
19de desember 1914 avgik han ved døden i sit hjem i Bergen 
efter et kort' sykeleie. 
Over det hele land og langt utenfor Norges grænser har 
hans død vakt dyp sorg. Det er den almindelige følelse at 
landet er blit en høvdingeskikkelse fattigere, at en mand som 
har bidradd til at præge den tid han levet i er gaat bort. Paa 
saa mange forskjellige omraader vil han bli savnet; overalt vil 
det bli vanskelig for andre at fylde hans plads. 
Klaus Hanssen uttalte selv paa sit dødsleie — og det blev 
sagt ved hans baarei — at han var en lykkelig mand. Diet var 
han ogsaa i en grad som faa. Han hadde den lykke at kunne 
stille sig de store opgaver, klarere end de fleste at kunne se 
midlerne til deres løsning og med ubøielig energi at kunne føre 
ut i livet hvad andre’ trodde var umulig. 
Hans staute skikkelse lyste av intelligens, kraft og hjerte¬ 
lag, og naar han paa sin greie, varme maate fremholdt sine syns- 
maater, hadde han en sjelden evne til at overvindiei betænkelig- 
heter og motstand. 
Hans interesser og hans virksomhet' faldt inden mange vidt 
skilte omraader, men hans livsgjerning var allikevel i sjelden 
grad helst øpt, og traaden som ga ar gjennem den, klar : Gjen- 
nem alt hans arbeide merker man hans store kjærlighet til sit 
land og folk. Denne kjærlighet ligger til grund for de kjæmpe- 
