7 
indre maa være et kraftcentrum eller kraftcentrer a,v en særlig 
stykke fast bundet til atomets masse, og kun naar bevægelsen 
er sa ad an at disse centrer kommer hinanden tilstrækkelig nær, 
vil straalerne avbøies. Som jeg viste i et arbeide jeg offentlig¬ 
gjorde' for et par aar siden, kommer man til lignende resultater 
ved at betragte kanal s t r a a 1 e r n e s gjennomgang gjennem 
materien. 
Ledet av den kjendsgjerning at elektronet danner en be¬ 
standdel av atomet, angav Lord Kelvin en atommodel bestaaende 
av en kule fyldt med et positivt elektrisk „fluidum “ og elek- 
Fig. 1. a-straalers baner i luft efter Wilsons fotografi. 
troner som bevæget sig indenfor kulens overflate i koncentriske 
c ir kul ære baner. / 
Senere har denne model været matematisk bearbeidet av 
J. J. Thomson og andre, der særlig har undersøkt betingelserne 
for at et suadant system skal være stabilt. 
Denne atommodel forklarer imidlertid ikke a-straalernes 
pludselige avbøininger; ti det felt som den positive kule frem¬ 
bringer, opnaar ingensteds nogen saadan forøkelsie i styrken at 
a-straalernes pludselige avbøining derved forklares, og elektro- 
nierne selv har forliten masse til merkbart at ændre straalernes 
retning. Rutherford antok at den. positive elektricitet istedetfor 
at være spredt over det indre av en kule, der omslutter alle 
