13 
I nær forbindelse med lysistudierne sta,ar undersøke!serne av 
og .x-straaler. 
De seneste. undersøkelser lierover og navnlig paavisningen 
av disse straalers bøining i krystaller har bragt overmaate 
interessante ting for dagen. Som jeg i det følgende skal søke 
at vise, har de for det første bragt klarhet, med hensyn t.il selve 
straalernes natur, git en objektiv metode til bestemmelse av kry- 
stallernes! opbygning, og endelig skapt et sikkert grundlag for 
bestemmelsen av straalernes bølgelængder og derved — dels ved 
hjælp av Bohrs teori — skaffet, vigtige oplysninger om atomernes 
e lektronsy s t emer, 
Bøining a v r ø n t g e n si t r a. a 1 e r. 
§ 3. Opdageisen av røntgenstraalerne, eller som de ogsaa 
kaldes x-straaler nei, og deres merkelige egenskaper bragte en 
hel hær av forskere til at forlate' sine sedvanlige studier og kaste 
sig over det nye felt, og naturlig nok søkte man at komme til 
klarhet over de nye straalers natur, og det mangler da heller 
ikke paa forslag til forklaringer. 
Røntgen, Boltzmann og andre antok straalerne for longi- 
tudinelle svingninger i seteren, mens Goldhammer og Sagnac og 
mange andre, holdt dem for at være meget korte transverselle 
æterbølger i likhet, med ultraviolet lys. Sutherland antok dem 
for at være frembragt ved vibrationer av elektroner i atomets 
indre. Stokes holdt dem for irregulære æterimpulser, som. frem¬ 
kom naar elektronet (kato destr a alen) pludselig blev stoppet mot 
antikatoden. Denne forklaring har hat mange tilhængere like 
til den aller sidste tid, om end Barklas paavisning av stoffenes 
karakteristiske røntgenstraaling har vist, at æterpulserne i h-øi- 
den er ansvarlig for emdel av den straaling som utgaar fra 
antikatoden. I den seneste tid har prof. Bragg i Leeds været 
tilhøielig til at anta straalerne for at være av korpuskulær natur, 
omendskjønt eksistensen av en polarisation kun vanskelig lot sig 
forklare paa denne maate. 
Paa den anden side støtte æterbølgeteorierne paa den van¬ 
skelighet at røntgenstraalerne ikke blev brutt ved overgangen 
fra et medium til et andet.' Dette kunde dog ifølge dispersions- 
teorien forklares om vi antok at røntgenstraalerne hadde en 
meget liten bølgelængde. 
