42 
spektret av et andet, saaledes som vi fandt for røntgen- 
spektrerne. 
Ogsaa medlem L-serien og K-serien er der en betydelig for- 
skjel, idet den sidste er enklere konstituert, og for samme ele¬ 
ment f. eks. zirkonium er bølgelængden for saa meget som 7,65 
ganger mindre end for aj. 
Den enkleste forklaring paa disse forskjelligheter er at anta 
at liver av disse tre spektraltyper skyldes hvert sit forholdsvis 
isolerte elektronsystem. Da K-spektret viser den største fre¬ 
kvens. og den enkleste struktur, maa vi anta at dette utgaar fra 
det inderste elektronsystem. L-serien utgaar fra et der ligger 
noget utenfor, og endelig aller ytterst kommer de elektronringer 
der gir anledning til den sedvanlige lysstraalirig; 
Ef ters om vi kommer utover fra eentret, blir en tydning av 
spektret vanskeligere. Derimot har Moseley — med støtte i i 
Bohrs teori for seriespektr erne 1 ) — kunnet angi et indre elek¬ 
tronsystem, der forklarer hovedlinjen i K-serien. 
Han antar at samtlige atomer der viser K-spektret, har en 
indre ring bestaaende av 4 elektroner, og at de øvrige elektron¬ 
ringer ligger saa langt utenfor at man kan bortse fra deres kraft- 
virkning paa den inderste ring. 
Spektret utledes nu paa lignende maate som vandstof- 
spektret. 
I overensstemmelse med Bohr antar Moseley at denne ring 
paa fire elektroner har flere stabilitetscirkler, og røntgenstraa- 
lingen fremkommer naar elektronringen gaar over fra en ydre 
til en indre stabilitetscirkel. 
Stensaltets rumgitter er anskueliggjort i fig. 6. N atrium- 
atomerne danner hjørner i en terning med sidekant a, der har 
et natriumatom i centrum av hver sideflate. Kloratomerne er 
ordnet i et dermed kongruent gitter, kun er dette forskjøvet et 
stykke a./ 2 langs de tre terningkanter. 
Analyse av stoff en e s karakt e r i st i s k e 
x-str aalespektr a. 
^9. Vi har set at x-straalerne gir os midler ihænde til ana¬ 
lyse av krystallernes indre struktur ; men omvendt, naar kry- 
l ) Se § 2. 
