68 
mangen gang med formaningsord og tegninger, som skulde bringe 
tanken hen paa hvad for ulykke kometen bringer med sig. Saa- 
ledes ser man paa en av disse (medaljen er uten datum) paa 
den ene side en likbaare og over denne en komet med lang 
hale, og læser: Bedroung eines Cometens, og paa den anden 
side staar der: „Gott geb, das uns der Cometstern Besserung 
unsers Lebens lern“. 
I Danmark har man ogsaa præget saadanne kometmedaljer; 
Fredrik Yl og Kristian VIII utdelte disse; paa baksiden var 
der indgravert en allegorisk figur og ordene: Oometa visus; 
men disse medaljer hadde intet med kometovertroen at gjøre, 
men var præmie for opdagelser av kometer. 
At Ptolemæus ikke nævner kometer i sin astronomiske 
lærebok, men i sit astrologiske verk Tet.rabiblos, hænger sammen 
med den anskuelse av kometer som skriver sig fra Aristoteles 
— en anskuelse som holdt sig gjennem 2000 aar. For Ari¬ 
stoteles hadde jo alle at bøie sig. Hvor raste ikke hans til- 
hængere da Galilæi hadde opdaget ting som ikke passet i hans 
system. ,,Sandheten er ikke at søke i naturen, men kun at finde 
hos Aristoteles^, saa lærte og talte Galilæis motstandere. 
Aristoteles, oldtidens og middelalderens generalnævner, 
ofrer kometerne to lange kapitler (kap. 7 og 10) i sit verk: 
Meteorologica. 
Han begynder med at resumere hvad tidligere filosofer har 
lært. Saaledes var bl. a. Anaxagoras og Demokrit av den 
mening at kometer er en følge av konjunktioner av planeter, 
naar de kommer hinanden saa nær at de synes at berøre hin- 
anden. Enkelte pythagoræere lærte at kometer er en egen sort 
planeter, som vi ser saa sjelden fordi de likesom Merkur altid 
holder sig i nærheten av solen. Hippokrates fra Kios (mate¬ 
matikeren) og hans elev Æschylus var av denne mening, men 
komethalene hører efter dem strengt tat ikke til kometen, men 
er samling av dunster som kometen trækker til sig, og som vi 
ser fordi solen skinner paa den. Disse anskuelser imøtegaar 
saa Aristoteles. Han tar først for sig forklaringen av kometer 
som planeter. Hans hovedargument mot denne anskuelse er at 
planeterne altid holder sig i dyrekredsen, mens kometer sees 
paa alle kanter av himlen. 
Her indskytes den bemerkning at man engang i tiden 
