74 
land — saa var alt i orden. Indtraf intet — og man kunde 
være fristet til at spørge hvorledes det skulde gaa til — saa 
hadde vaaken og beden — fornemlig fra munker og prester -— 
mildnet den vrede gud, saa han ikke længere viste frem sit ris. 
Ti som Kindermann skriver i sin Vollstandige Astronomie, en 
bok som stod i stor anseelse for 150 aar siden: „Kometer er vor 
himmelske faders ris, og disse lar han os se nu og da for at 
advare os, at hvis vi ikke skikker os bra, skal vi faa føle deres 
virkning; men gjør vi bod og bedring, saa lar vor fader sig let 
forsone; han lægger riset væk og skaaner os. u 
Mellem kometer og' al verdens ulykker var der en intim 
forbindelse. De var de egentlige syndebukker paa himlen, og 
hvergang en eller anden sørgelig begivenhet omtrent faldt sammen 
med opdukken av en komet, var ingen et øieblik i tvil om at 
netop denne ulykkesstjerne og ingen anden hadde skylden, selv 
om begivenheten noksaa let kunde forklares ad naturlig vei. 
Literaturen savner ikke saadanne sammenstillinger av kometer 
og samtidig elendighet paa jorden. Mest bekjendt er kanske 
Lycosthenes’ store verk der utkom i Basel i 1557; et utdrag 
blev utgit i Frankfurt 1744: Die Wunder Gottes in der Natur 
bei Erscheinung der Cometen. Her er samlet alle de beskri¬ 
velser av kometer som kunde opdrives hos ældre forfattere, og 
likeledes al den elendighet man har hat paa jorden — et hyg¬ 
gelig og opbyggelig inventarium av nød og lidelse og til¬ 
like av kometer, som skal være skyld i alle disse bedrøvelig- 
heter. 
Alle disse ulykker som fulgte med kometerne. har man ofte 
samlet i korte og fyndige uttryk, helst i bunden stil. Et saadant 
er følgende, der sikkert stammer fra det 16de aarhundrede: 
Unda, fames, ignis, contagia, prælia, motus 
Terræ, regnorumque vices, post funera regum, 
Hæc sunt quæ signat coeli tibi, munde, eometa. 
I vort sprog har vi dette gjengit hos Nils Svendsøn Chronich: 
Tre aandelige Sange, Kristiania 1649, hvor 9. vers i første sang 
Ivder saa: 
