80 
indtrær i ethvert fald uten at de forskjellige anvendte forsøks- 
stoffer har været i direkte berøring med dyrene, og da er man 
jo berettiget til at anta at det er disses duft som har bevirket den. 
Av synderlig stor betydning for dyrene kan lugtesansen 
dog neppe være, skjønt det ikke er utelukket at de ved dens 
bjælp ledes til at finde forraadnende organiske emner, der be- 
finder sig i deres nærhet. Disse forhold er dog hittil for litet 
undersøkt til at derom for tiden kan uttales noget bestemt. 
Av langt større betydning maa derimot famlesansen antas 
at være, og de anatomiske kjendsgjerninger bekræfter tilfulde 
denne antagelse. De som famleorganer tydede nerveapparater 
findes nemlig i meget betydelig antal spredt over hele hudflaten, 
men de er ubetinget talrikst paa de forreste kropsdele. 
Noget specielt aandingsapparat har regnormene ikke. Blodet 
trær i den ytre hud, som dels paa grund av jordfugtigheten, 
dels paa grund av den rikelige sekretion altid holdes fugtig og 
bløt, i umiddelbar forbindelse med luften i det omgivende medium 
og blir derved tilført det for den indre kemiske omsætning nød¬ 
vendige surstof, samtidig som endel av de ubrukelige omsætnings- 
produkter ad samme vei blir borteliminert. 
Langs kroppens rygside ligger forøvrig en række hud- 
spalter, hvis egentlige funktion endnu ikke er fuldt utredet. 
Av de øvrige organer skal endelig nævnes forplantnings- 
crganerne, der er beliggende i det saakaldte „belte“, der er 
dannet ved fortykkelse av endel av kropsringene i den forreste 
kropshalvdel. Det utvikles først naar dyrene har naadd kjøns- 
modenhet og er derfor et udmerket kriterium for adskillelse av 
de voksne dyr fra de endnu ikke helt utviklede individer. 
Desuten er saavel beltets beliggenhet som de ytre kjøns- 
organers form vigtige slegts- og artsmerker. 
Da regnormene er hermafroditer, utvikles hos det samme 
individ saavel egg som sperma. En parring finder ikke desto- 
mindre — likesom hos sneglene og flere andre hvirvelløse dyre¬ 
arter — regelmæssig sted, saaledes at der finder en sperma- 
utveksling sted mellem to individer, hvis røraapning ligger saa 
nær op til hinanden at dyrene kan træ i tilstrækkelig berøring 
med hinanden uten helt at forlate disse. 
Parringen finder naturligvis kun sted i den varmere aarstid 
og er av flere forskere iagttat om nætterne og i de tidlige 
morgentimer. 
