104 
godt, har vi her mange literære beviser for at disse kometer 
har interessert publikum ned igjennem tiderne? Har interessen 
været der i tidligere dage, saa er ialfald meget litet blit 
bevaret. En eneste gang, saavidt jeg vet, er komet nævnt i vore 
sagaer. Det er i Haakon Haakonsøns saga. hvor der fortælles 
at kongen 9 dage efter jul en kveld med klart veir saa en 
underlig stjerne, som var større end andre, og hængte der like¬ 
som et skaft ved den. Han lod da kalde mester Wilhelm, som 
utbrød da han saa stjernen: „Gud være mig naadig, dette er et 
stort syn. Denne stjerne kaldes komet og viser sig før berømte 
høvdingers død eller før store slag.“ Denne stjerne, tilføies der, 
blev ogsaa set i mange land samme vinter. Era Kina vet vi 
at den blev set 31. januer 1240 i Pegasus, 23. febr. s. a. i 
Cassiopeia. Henrik Ibsen har gjort bruk av denne komet i 
„Kongsemnerne“. Dette er det eneste jeg kjender til. 
Om Snorre i Harald Haardraades saga med ordene: „Mange 
andre drømme og anden slags varsler blev fortalte“ før Harald 
for over til England, hvor hau faldt ved Stanfordbro 20. sept. 
1066 — bar sigtet til aarets komet — skal jeg ikke uttale mig 
nærmere om. Denne komet — Halleys komet — er det som 
er avbildet paa det bekjendte Bayeuxteppe (Isti mirantur steliam, 
læses der idet man peker paa kometen), og denne komet tok 
Vilhelm Erobrer til indtægt lor sig. 
Cæsariem, Cæsar, tibi si natura negavit 
Hane, Wilhelme, tibi stella comata dedit. 
Av alle de talrike „Flugscbriften u som der vrimlet av i 
Tyskland, Frankrike og Italien i det 16.—17. aarhundrede, og 
som dels i bunden dels i ubunden stil gav haarreisende skildringer, 
ledsaget av oplysende tegninger av alle de ulykker kometen 
bragte over menneskene, sees ingen at være bevaret her i 
norden. Den kometomantiske literatur som begyndte i Tyskland 
med kometen fra 1506, er meget mager hos os. De store 
biblioteker har saagodtsom intet, og av de talrike viser som 
fandt rikelig avsætning ute i de store stater, har vi kun nogen 
faa. En saadan vise er allerede nævnt; en anden er skrevet 
av presten Aron Arctander om kometen fra 1744; biskop Jens 
Nilssøn har forfattet et digt om kometen fra 1577, hvori han 
først skildrer kometen saaledes som den viste sig paa hinden; 
derpaa gaar han over til at anstille betragtninger over hvad det er 
som den skal varsle om, og forfatteren fmder i tidernes slethet fuld 
