108 
faar 2 liter vand av 21° C., og vi vil utregne entropiems> for¬ 
andring ved denne proces. Naar vi vil benytte ovenstaaende 
definition av entropiforandringen, maa vi +a liensyn, til at vandets 
temperatur har forandret sig under proeøsisen, for den første 
liters vedkommende fra, 22° C. til 21° C., for den anden liter fra 
20'° C. til 21° C. Vi vil derfor komme til et meget nær rigtig 
resultat naar vi i definitionen indsiætter middeltempera¬ 
turer ne, siom her er resp. 21,5° C. og 20',5° C. 
Entropiforandringen for den først© liter finder vi altsa,a ved 
at dividere den mott agn© varmemængde, -f 1 kalori, med 
den absolute temperatur (273 + 21.5). 
Vi maa sætte negativt tegn for den motta,gne varmemængde', 
fordi våndet jo i virkeligheten har avgit varme. Altsa,a skriver 
vi for den første liters emtropiforandring 
1 
1 
294,5 
- == -f- 0,003395 
273 -f 21,5 
Eor den koldere liters vedkommende blir entropiforandringen 
paa, samme maate 
+ 1 
= + 
1 
293,5 
= + 0,003407 
273 + 20,5 
Her m,aa vi sætte positivt tegn, fordi dette vand virkelig har 
motta,t varme. Den samled© entropiforandring ved blandingen 
blir nu lik summen a,v de to enkelte forandringer d. v. s. 
-r 0.003395 + 0.003407 é + 0.000042, 
en positiv størrelse. 
Vi ser altsiaa at den størrelse vi kaldte en.tr opien, har tiltat 
ved denne, proces; og saa, merkelig det end kan lyde, saa vil vi 
al tid finde et lignende resultat, hvis vi beregner entropiforan¬ 
dringen ved en eller anden proces. Dette fik Clausius til 
at opstillei sin berømte sætning 
„Verdensaltets entropi tilstræber et maksimum“ . 
B o lt z manns undersøkelser har, som, vi senere skal se,, 
vist at dette ikke behøver at være rigtig. 
P 1 a n c k har git et meget godt billed©' av entropien, idet 
lian kalder den naturens. „forkjærlighet“ (Vorliebe) for en til¬ 
stand. Clausius’ sat® kan da omskrives saaledes: 
a.turen ga,ar stadig over til tilstand© som den liker bedre,, 
som den har større „forkjærlighet '“ for. a 
f 
