111 
regner ut middelværdien av alle kast, skal denne efter sandsyn- 
lighetsregningens love være 3.5. Dette tal vil man ogsiaa faa 
hvis terningen er nøiagtig symmetrisk til alle' 6 flater ; er der¬ 
imot en flate større' end de andre, eller er terningen tungest paa 
den ene side, vil man faa en middelværdi der avviker mere eller 
mindre fra 3.5. I sidste tilfælde er det ikke mere tilfældig hvil¬ 
ken side terningen falder paa; der er den specielle betingelse' 
tilstede at et tilfælde indtrær oftere end de andre. Der blir 
med andre ord en viss orden i kastene. 
Det samme gjælder nu i fysikken. Hvis eniropien skal 
kunne uttrykkes som en sandsynlighet, maa. de’ elementære pro- 
cesser, som til sammen etabler er den f oreliggende' tilstand, fore- 
gaa fuldstændig uordnet, der maa ikke være foreskrevet 
specielle betingelser for dem. Man har kaldt dette p r i n c i p- 
p © t om den elementæ r e u o r d e n. 
E!ndnu et kan vi lære av vort eksempel med terningerne. 
Vore slutninger gjælder nemlig kun hvis vi gjør et større ant al 
kast; gjør vi f. eks. bare 5 eller 10 kast, vil der være for store 
avvikelser fra sandsynlighetslovene. Paa samme' maate er det 
meningsløst at tale om entropi for et enkelt atom, eller for et 
legeme der kun bestaar av ganske faa atomer. 
Hermed opklares en av de ældste indvendinger mot gyldig¬ 
heten av den anden hovedsætning. Hvis man tænker sig en fy¬ 
siker, ,som er istand til at se hvert enkelt molekyl, saa vil denne 
„mikroskopisk© a fysiker kunne iagtta hvordan molekylerne paa 
grund av sin varmebevægelse støter til hverandre, saa at deres 
hastighet forandres. Han vil da ofte se at et molekyl som 
oprindelig hadde en hastighet lik den gjenhemsnitlige, efter no- 
gen støt har faat en hastighet som er større' end molekylernes 
middelhastighet. Med andre ord, lian vil se hvordan varme 
(som ikke er andet end molekylernes energi) gaar over fra et. 
kol dere legeme til et varmer e, i direkte strid med vor lov om 
entropiens' forstørrelse. 
Der ligger 1 aabenbart den samme misforstaaels© til grund 
for denne indvending, som om man vilde overføre erfaringerne 
fra en enkelt spiller i et lotteri til samtlige, og f. eks. anta at 
hvis én vinder det store lod, maa alle gjøre det samme. 
Vor „mikroskopiske a fysiker er imidlertid mere end et 
tankeeiksperiment. Man kan nemlig observere om ikkei mole- 
