312 
kylernes egne: bevægelser, saa, dog bevægelser av legemer der 
kun bestaar av fa,a molekyler. 
Det er em bekjendt sak at meget fint pulver kun, langsomt 
vil synke tilbunds i vand; og det vil synke langsommere: jo 
finere pulveret er sønder delt. Man kan nu fremstille pulver 
der er saa, fint at det slet ikke synker tilbunds, men holder' sig 
svævende i våndet; og det hele opfører sig som en opløsning 
f. eks. av salt i vand. En saadan tilsynelatende opløsning kal- 
c.es en kolloidal opløsning. Ser vi med et meget sterkt for¬ 
størrende mikroskop paa, em saadan „opløsning a , vil man iagtta 
det eiendommelige fænomen at „pulveret a , de smaa, partikler, 
bevæger sig hit og dit paa aldeles uregelmæssig maate; de er 
tilsynelatende levende. Disse saakaldte B r o> w n si bevægelser, 
som har været kjendt meget længe, har en ganske enkel for¬ 
klaring. Molekylerne: i et stof er som før nævmt i livlig be- 
vægelse paa grund av den varme som legemet indeholder; be- 
vægelsen blir sterkere jo varmere legemet er. Da, bevægelserne 
av de enkelte molekyler er ganskei uregelmæssige, vil det hele 
legeme ikke bevæge sig; hvis dette skulde ske, maatte jo alle 
molekylerne pludselig bevæge sig i én retning, hvad der er høist 
usandsyntig. 
Hvis der nu indemi et s a,ad ant legeme, la os si i vand, bei- 
finder sig et litet korn,, der ikke er meget større: end et vand- 
molekyl, saa vil det rei som det er motta, støt fra, nærmeste vand- 
molekyl og puffes frem i en visis retning. Da vandmolekylerne 
støter ganske uregelmæssig, vil kornet bevæge sig snart hit, 
snart dit paa en ganske tilfældig maate. De kolloidale partikler 
er saadanmø korn, og resultatet av vandmolekylernes støt er 
B r o> w n ,s bevægelser som vi kan iagtta i mikroskopet. 
Hvis vi her 1 vilde anvende vor lov om entropien, saa vilde 
vi finde at alle de kolloidalei partikler skulde ha siamme varme 
eller energi. Dette er imidlertid slet ikke tilfældet; de smaa 
partikler har meget forskjellig „temperatur" som følge av at 
støtene falder spredt og ujevnt. Grunden til denne uoverens¬ 
stemmelse har vi allerede forklaret; det hele beror paa at man 
ikke 1 kan tale om sandsynlighet eller entropi for et legeme der 
kun beist aar av f a,a molekyler. 
Vi forstå,ar nu ogsaa hvorfor Clausius’ sats om at ver- 
densaltets entropi tilstræber et maksimum, ikke behøver at være 
