gjennemdragøs som bekjendt av øn lang række endemoræner fra 
diøn -store istid. Som h-øie rygger hæver de sig op over det 
flate terræng. Morænernø er 1 opbygget av grus og store» blokker 
av skandinavisk© bergarter, særlig granitiskø. Disse moræner 
utgravøsi paa nogen steder i stor stil, og flytblokkerne delesi op 
og hugges til gatesten. Hoisstaaende billed© forestiller et meget 
stort saadant „granitbrud“ i en utgravet moræne ved Joachims- 
thal, ca. 5 mil n.n.ø. for Berlin. „ Bruddet" er ca. 15 m. dypt, 
Gat ester slmgn ing i utgravet moræneryg. Joachimsthal ca. 5^ mil n.n.ø. 
for Berlin. (.T. Oxaal, fot, 1913). 
optil 50'—60 1 m. bredt og flere hundrede meter langt. Det er 
naturligvis ikke» først© sort sten man hugger, dertil er det et for 
uensartet materiale» med d© mang© forskjellige granitvarieteter. 
Stenen benyttes- ikke i Berlin, men i de mindre» stæder til gate- 
brolægning, til brolægning av gaardsrum, o». s». v. Lignende brud 
findes flere» steder i den s»aim»me: morænerække. 
Det er istidens) bræer som fra Skandinavien over Østersjøen 
til Nordtyskland har ført alt det materiale hvorav miorænerne» 
er opbygget. D© bekjendt© off© kjæmpeuiæssige „Findlinge a , 
blokker oftest av granit, er paa samme mante ført» til Tyskland. 
Mest kjendt er kantske» de to M arkgraf en steine i Brandenbur ger 
Mark. Den største av disse» blev delt i to, og av den ene halv¬ 
part» laget man i 1827 en kjæmpemæsisig slepen granitskaal, som 
