164 
med em smetemperatur paa f. eks. — 20° kan saa langt fra, en for¬ 
frysning drives tilbake med smeibad, at den tvertimot gjøres 
værre. Sneien maa faa, temperaturen omtrent' 0° for at kunne 
frembringe 1 den langsomme, opvarmning av frosset væv. 
T e mp eratui; vek slinger me i sneen fremkalder en omkrystalli- 
sering. Jeg har nævnt at» der som regel er langt mere luft end is 
i sneen. I de mange smaa luftrum er der 1 em dampspænding som 
svarer til sneens temperatur ; vanddampemes, maksimum av spæn- 
kraft er 4.6 mm. ved 0°, 2.1 mm. ved -e 10° og 0.9 mm. ved -f 20°. 
Naar temperaturen i sneen stiger f. eks. fra e- 10° til -f 5°, vil 
luf trammene faa em øket mængde av vanddamp. Naar tempera¬ 
turen synker igjen, vil overskuddet av vanddamp slaa sig ned 
som is.. I tæt sammenpakket sne vil da de enkel te smekorn 
kunne bindes sammen ved den utskilte is. Herved kan sneen 
bli sammenfrosset og vanskelig at grave igjemnem. Men, hvis 
luftrummene er litt større, vil der efterhvert kunne: bli en hel 
omkrystalliserimg av snek or nem©; dei amorf© korn forsvinder, og 
smukke krystaller kommer isteden. Kondensationen av vand¬ 
damp svarer 1 da, ganske til rimfrostdannelsien, og man finder 
derfor i slike tilfælder at snekrystallene ligner fuldstændig en 
almindelig form av rimfrostkrystaller. Etterhvert kan store dele 
av smemassem omkrystallisieresi ved temperatursynkning etter 1 en 
forholdsvis mild periode. Disse krystaller kan bli meget store—- 
jeg har set dem paa indtil 2 cm.s længd© eller 1 endog litt mere — 1 ; 
hvis man tar en haamdfuld sne fra et saadant lag og kaster ut¬ 
over marken, hører man krystallene rasle omtrent som gryn. De 
hænger ofte sammen i smaastykker paa to eller 1 flere' enkelte' kry¬ 
staller. Lapperne har 1 git slik omkrystallisert sne et eget, navn; 
de: kalder den siamgasij. Siangasj utvikler sig i løpet av vin¬ 
teren og vaarvinterem slik at man paa slutten av vinteren kan 
finde mægtige lag derav. Den er i det store hele meget sprød, 
og let at grave, igjemnem. Ved disse: prooesser — som har 1 en 
ganske stor biologisk betydning — kan dier bli em anden for¬ 
deling av is og luftrum -eind dien oprindelige; luftrummene 1 kan 
bli større og mere sammemhøengemd©, samtidig som sneens: speci- 
fike vegt, omkring luftrumme tiltar. 
Opvarmningen av sneen i større dybder skyldes, først og 
fremst varmeledning, men den direkte absorption av varme- 
straaler fra, solen spiller ogsaa, en rolle. Hvis. man om dagen 
