172 
engang halvparten av hvad den blev i dert. følgende aar. Som¬ 
meren 1906 hadde der været en mængde lemæn, men. om høisten 
døde enorme masiser av dem pa,a grand av den skarpe: kulde, da 
de' ikke fandt tilsitrækkelig beskyttelse' under sneen. Derved 
blev den hele lemænbestand meget sterkt formindsket. Følgen 
herav var ogsaa, at mange rovdyr som for en stor del levet av 
lemæn, fandt mindre; næring end ellers: om vinteren; i da,årlige 
lemæn-a ar kan de sulteforesi. Eh massedødelighet av lemæn 
skyldes, vistnok ofte epidemiske sygdommer; men et slikt tilfælde 
som Manniche iagttok paa Grønland, maa ogsaa, spille en stor 
rolle. Hvis, der kommer meget sne om høsten, vil bestanden 
bevares' meget bedre: end under barfrost. Men kommer der et 
aar med sterk barfrost eller ialfald sterk frost og tyndt sne,- 
dækkel vil uhyre mængder av lemæn omkomme:, og det næsite aar 
vil da vise en langt mindre bestand. 
Ogsaa røskatten fører en skjult tilvære,Ise under sneen om 
vinteren; den graver sig ned; gjennom sneen og driver sin „un- 
dersneiske u jagt paa lemæn. Køskattens haarklædning byr en 
meget svakere beskyttelse, mot den strenge vinterkulde end pelsen 
hos de fleste- andre arktiske: pattedyr. Den trænger derfor i høl 
grad sneen, som beskyttelse mot de, lave temperaturer. Manniche 
gir eksempler paa, hvor litet haardfør røskatten er mot kulden. 
I slutten av april hadde han bl. a. s,at ut en røskatfælde med en 
rype, som agn. Da, han saa etter fælden dagen efter, var der en 
dødfrossen røskat i den. Dyret laa oprullet og hadde dækket 
sig saa godt det kunde med; rypefjær som. diet hadde plukket ut 
paa det omhyggeligste. Til trods for at minimumstempera,turen 
om natten ikke hadde været under -f 18°, var det frosset ihjel. 
Slike dyr som polarhare eller polarræv vilde uten vanskelighet 
ha taalt den temperatur. 
For mange dyr gir aJtsiaa sneen en virkelig eflektiv beskyt¬ 
telse mot de lave: vintertemperaturer. Dyr som neppe: vilde 
kunne overleve temperaturer paa, 20° eller 30 ! ° naar de lig¬ 
ger i ro, kan under 1 dyp sne finde et forholdsvis! lunt opholdlsi- 
sted, hvor temperaturen sjelden eller' aldrig synker under t- 5°' 
eller -f- 6°. Da, nu de store snedybder gjenneimgaaende findesi 
pa,a* samme sted aar efter aar, vil man sandSynligvis finde: at disse., 
dyrs vinteropholdissted er nogenlunde fast bestemt. Dette, gjæl- 
der ikke i skogen hvor snedybden som nævnt er temmelig ens* 
