186 
Nåes ten i hver eneste baathavn kan vi træffe et eller 1 flere 
par løpende omkring mellem stemene eller over de glatte berg, 
eller finde dem sittende og kvidre sin lille sangstub fra baat- 
nostenes takmøniriger. 
Selv ute paa de ytterste øer i vor vestlige skjærgaaard, ja 
endog paa de smaa holmer, hvor sjøfuglene og den lille mørke 
graabrune skj ærpiplerke er densi eneste! selskap, har 1 jeg fundet 
den, rugende, og selv ved Finmarkens fjordstrande er den ingen¬ 
lunde nogen sjeldenhet, om den vel ikke forekommer saa talrik 
som længere sydpaa. 
Linerlen er ingen, pragtfugl med sterke glimrende farver. 
Densi dragt er graa, og hverdagslig. 
Det meste av fuglens legeme er lyst askegraat. Panden, 
kinderne og halssriderne samt dele av brystet er 1 dog hos. den 
voksne fugl skinnende hvit. 
Nakken og strupen samt em stor rundagtig flek midt paa 
brystet er sort. Benene er blygraa. 
Hvitt, graat og sort er i det hele, naar undtas en svak 
graagul tone, de eneste farver man finder hos denne fugl; og 
disse farver passer jo ogsaa, ubetinget bedst for den. 
Betragter man nemlig linerlens farvødragt nærmere, vil man 
snart indse at den er en, udmerket tilpasning til metop det 
underlag hvorpaa den fortrinisvis færdes. Det er det nøkne 
bergs og stieneneis og sandetis. farver, og mot dette underlag vil 
den derfor i denne forklædning være temmelig vanskelig at op- 
dage ovenfra. Og det er jo> metop ovenfra,, fra luften, at denne 
stilfærdige og fredelige insiektætier kan vente et fiendtlig angrep. 
Dens; forholdsvis lange hale bevæger den stadig, bande naar 
den sitter, og naar den gaar eiller løper. 
Na,a,r linerlen, bevæger sig paa jorden, flytter den ikke, saa,- 
ledes som spurvene og en mængde andre smaafugler, begge ben 
samtidig, den hopper altsiaa ikke, men gaar 1 eller egentlig hyppigst 
løper henover underla,get. 
Under løpet hæver den sig dog av og til i smaa sprang 
helt op fra j orden og bruker da vinger ne til hjælp. 
Dette siker især naar den skal gripe et flygtemde insekt. Men 
den gaar straks, igjen over 1 til det sedvanlige løp med smaa trip¬ 
pende skri dt. 
Like efter ankomsten, som i Bergens omegn falder omkring 
