244 
som delvis ligger nordligere end sommeropholdsistedøt. Latter- 
maaken synes altisaa ikke at være en utpræget trækfugl med 
bestemte ophoidssteder vinter og sommer. Om høsten fjerner 
individernei i en koloni sig i en eller flere retninger hvor de sta¬ 
dig underveis kan finde næring, indtil de tilslut slaar sig til ro i 
et vinterkvarter. Heller ikke fra, Ungarn har man fundet mer¬ 
kede ungfugl senere som rugere i kolonien. 
Paa, kartet, fig. 3, er ogsaa ind tegnet findestiederne for nogen 
i Rossitten fangede og merkede' smaavadere (Tringa- og Totanus- 
Fig. 4. Trækretninger av storker merket i Holland og Tyskland. 
(Efter Thienemann). 
arter) som befandt sig under træk. Deres trækvei synes at ha 
været langs kysten av Tyskland og Frankrike til mundingen av 
Rhone, men der er for faa data til at man med sikkerhet kan 
forbinde fmdestederne til én rute. 
De bedste resultater har ringeksperimentet git os for den 
almindelige stork (Giconia alba). Denne art er jo mange ste¬ 
der i Europa som et husdyr, man kan let komme til at merke un- 
gerne,, og da, fuglen er saa let kjendelig og omfattes med inter¬ 
esse, kan der skaffes andre oplysninger som er av betydning, som 
f. eks. naar avreise og ankomst finder sted. I fig. 4 er indteg¬ 
net en del resultater fra Tyskland. Uord- og Midt-Tysklands 
