252 
krcp. Han svang sig rask cpaver stammen, men blev staaende 
et stykke> nede i kronen for at ryste ekornet ned. Det saa ikke 
ut til at være umaken værd at gaa helt op i toppen. 
Men ekornet' blev allikevel hængende som før. Da. det viste 
sig saa stendødt, var det intet andet' raad for gutten end at 
klatre helt til tops. K ommen derop, skulde han just gjøre sig 
klar til at gripe dyret — da, vips. blev ekornet med engang spil- 
levende. Det satte i et byks, svang sig ned paa en gren, jumpet 
derfra med et kvikt sprang bort paa fjeldet og forsvandt som om 
ingenting var. 
Blodspor, som kundei tyde paa at det hadde saar, fandtes 
ikke noget sted, hverken i træet eller paa skraaberget, hvor 
det blev borte. 
At jeg her hadde for mig et merkelig eksempel paa hvor¬ 
ledes ogsaa et ekorn kunde spille rollen som „død“ var mig 
indlysende. Det maatte vel være skrækken ved det uventede 
angrep som rent overvældet dyret — og hensatte den ellers saa 
raadisnare vevre tingest i en lammende sløvhets tilstand. 
Bokanmeldelser. 
Paul Rosenius: Sveriges Fåglar och Fågelbon. C. W. 
K. Gleerups Forlag, Lund 
Sverige er det land i Skandinavien hvor ornithologien er 
blit ivrigst dyrkel. Derfor kan dets literatur opvise en række 
værdifulde større eller mindre ornithologiske verker av forfat¬ 
tere som Nilsson, Sundevall, Holmgren, Malm, Lilljeborg, Auri- 
villius, Kolthoff, Jågerskjold o. s. v. Pragtverket: „Sverigeis 
Fåglar och Fågelbon a av Paul Bosenius øker yderligere denne 
række. Da der for tiden utkommer en ny omarbeidet og revidert 
utgave av Kolthoff & Jågerskjold : Nordens Fåglar, kunde det 
synes noget dristig siam tidig- at gaa. igang med et saa stort og 
bredt anlagt verk siom det av Bosenius paabiegyndte. Imidlertid 
konkurrerer ikke disse to verker, snarere supplerer de hinanden. 
„Nordensi Få gl ar u behandler samtlige i Norden paatrufne fugler 
uanset om de hækker der eller kun er tilfældige gjester. Det 
lægger hovedvegteii paa det systematiske, en niere underordnet 
