285 
opover kysten gaar. Og i et Bodøblad læstes en notis om at 
„en veritabel hai er fisket paa liner paa, Ofotfjorden. Den var 
omkring en meter liang og hvit under b-uken“. Uten tvil kun 
en ganske: almindeiig haa, men pa,a- den tid ukjendt for folk flest 
paa de kanter. Om dens. tidligere optræden meddeles: av ældre 
mænd at man før „storsildtiden“ (1865—72) kunde faa. endel 
haa paa seigarn ved de vanlige smaaseiskaller i den ytre skjær- 
gaard. I det. sidste 10 L ,aar har imidlertid haa, optraadt særdeles 
talrik, og ved fiskeværene: Myken. og Træna har man helt uventet 
gjort fangster 1 pa,a optil 1000 stykker, baadie, paa liner og torske¬ 
garn, og der er inde ved land tat opmot 100 ; av den paa, en line- 
stamp eller 3—4 garn til uerf angst. Dens. forekomst er dog — 
baade ind- og utenskjærs 1 — meget periodisk, og synes, at. kunne 
ophøre i maaneds- eller 1 maiaskei halvaarsvisi for de. enkelte: sted ers 
vedkommende, 
Foruten, til tilvirkning av tran og guano, kan den anvendes 
til kreaturfoder eller til brændsel i tørret tilstand. Den er des:- 
uten, løtisialtieti og røkt, likesaa, god og velsmakende som mange 
andre fiskesorter der 1 har anvendelse som menneskeføde:, og burde 
ikke' ansees, saa belt værdiløsi, som tilfældet oftest er under de 
større fiskerier, hvor man, kun, har tanken henvendt paa den. mere 
vær dif ul de sild eller torsk 1 ). 
Makrelstørjen' (Thunnusi thynnus) har saavidt vites: ikke 
lat sig sei i vorei f jorde siden omkring 1880. Den kom tilbake 
hertil i 1911, først i mindre anital, siden i flokkevis. Særlig 
hyppig iagttokes, den i 1913 og skal da ha vist sig helt op til 
Tromsiøkantein. Den fangedes en og anden gang, men hadde — 
ukjendt som den var for 1 befolkningen — kun ringe, anvendelse. 
Helst lot man den ligge i fjæren og raatne. 
Endnu en sjelden fiskeart, skjælbrosmen (Phycis; blennoides), 
har i de senere, aar ofte: været at se. paa line, trukket paa dypt 
vand. 
Av maneter synes den store brune- brændemanet at være 
sjelden mot tidligere, Derimot forekommer siden 1912 en frem¬ 
med, ukjendt sort, brunlig og vandklar, av form som en toplue, 
likesom avsnøret ved et rundt om gaaende baand og med 10 
runde, avsmnlnende armer -eller traader av 15—20 cm.s længde, 
utgaaende: fra likesaa, mange nedløpendei sidefelter. Den syntes: 
høsten, 1914 at være mere sjelden igjen, og er vel e-n sydligere 
form 2 ). 
x ) I Danmark, livor clen om høsten fiskes i store mængder langs hele 
Jyllands vestkyst, finder den en vidtstrakt anvendelse som tørfisk og har 
en ikke ringe værdi. Brinkmann. 
2 ) Den omtalte art er Periphylla hyacinthina Stp. Arten er 
almindeiig overalt paa dypt vand i den norske vestkysts fjorde. At den, 
som det synes at fremgaa av ovenstaaende, optrær i antal i overflaten, 
er et sjeldent omend ikke enestaaende fænomen. Brinkmann. 
