326 
fiild grand kan anvende: D'a>vid Gills berømte ord om general 
Gordon: „Such are the sult of the ea,rth“. Men netop derfor 
hadde 1 Steen en venneskare større end dei fleistei — en vern n eska r e 
som helit ut forisitod at man, her hadde for sig en, man, kunde 
betro sig til, og fra hvem man fik det rand, som vildei gavne 
en bedist. 
Flittig var Steen. Al tid var han i virksomhet. Hans 
meteorologiske og magnetiske avhandlinger er mange — men 
hvad der er av større betydning end deres numeriske størrelse —, 
de er vegtig, kritisk utarbeidet og vel gjennemtænkt. I alt 
hvad han foretok sig hadde han altid sin kritik med sig. Ogsaa 
indenfor vennernesi engere kredis var hans mening som oftest 
det avgjørende. I kameratersi lag var han som skapt til at være 
centret — om ham samledesi man, han var selvskreven form and, 
og skulde^ der ordnesi til fest, arrangøren var 1 altid, Steen; fest¬ 
talen skulde holdes av ham, visen maatte han forfatte. Og ikke 
faa er dø leilighetsisange, han strødde ut av sit overfLødghets- 
horn. Altid hadde titlen paa, visen en. allusion til hans: navn, 
som Merke-Steen, Puk-Steen, Steen-tøi, Sand-Steen, Steen-tryk, 
Steenografi, Monolith o>. si. v. Som en meget interessert fri¬ 
merkesamler — i frimerker fandt han hvile’ fra sit intense vi den- 
skahelige liv — har han inden denne kredisi spillet en. betydelig 
rolle. 
Mangen en har forgjævesi søkt at faa løsning paa den gaate : 
hvad var det, som gav Steen denne stadige, arbeidslyst og arbeids- 
glæde. Jeg har ogsaa, ofte rettet det samme spørsmaal til mig 
selv; jeg har hittil kun f a,at et- siv ar, men altid det samme, og 
dette kan mest træffendiø indesiluttesi i ordet: „Fa,miliengluck a . 
Tidlig hadde han valgt sit livst ledisiagersike, og i 1875 førte han 
hende hjem fra Kjøbenhavn, hvor de to> hadde stiftet, bekjendt- 
skap allereidei i barneaareine. Hun stod, altid ved hanisi side, 
sørget stadig for 1 , at der i hans, hjem kun var „ storm frie dage, 
og at alt det siolsikin ha,n galt hadde ispa,ad, ha,n her fik tilbake“ . 
Og dette hjem kan ikke bedre karakteriseres! end ved de’ samme 
ord som blev sagt cm, den store Gausls familieliv. „Han levet 
ikke den ene, dag som den anden, men det ene aar som. det a,ndet“. 
Hun fulgte ham ogSaa til Bosekop, og den som hadde den lykke 
nt følge med dit, fik et indblik i et samliv der staur som et 
straa.lende mindé fra en tid med mange mørke: timer utendørs 
og megen slit i bidende kulde. 
