327 
Da derfor 1 hans hustru hurtig bleiv revet fra. ham ved nyt- 
aarstid, var det som det bra,st noget for Steen. Det manglet 
noget i hans hjem som selv en alt, opofrende datters aarvaaken- 
het ikke kunde erstattø. Selv bar han sit ta,p med ydre ro; 
fængslet til ,sit arbeidsbord enten paa, instituteH eller i sit hjem 
gjenfandt han sin likeveigt, men ellers var situationen ham saa 
forandret, saa uvant, at han hadde vanskelig for at finde* sig 
til r ette. Da derfor dløden pludselig, men ikke uten varsel imd- 
hentøt ham, blev han sikaanet for mange tunge ensomme timer. 
Han fik en skjøn død, midt i sit arbeide. 
Og denne pludiselige bortrykken av en som var manges ven 
gjorde et dypt: indtryk. D*et viste nofesiom den, store venneskar© 
som: stod sørgende ved hans, baare, fulgte ham til hans; sid,ste 
hvilested og saa ham varsomt sænkesi ned ved siden av hende, 
som hadde forskjønnet hans liv i henved 40 aar. Nu sover de 
begge den lange søvn, under grønsværet paa Vor Frelsers grav¬ 
lund, og en bauta, reist av hans venner, viser her det sted, hvor 
Steen fandt hvile. 
Den sidste istid. 
Av dr. Andr. M. Hansen. 
I. 
Hele vort land, dets, overflateformer, dets løse dække, dyre- 
og plantelivets: utbredelse er dypt præget av tidligere istid© r, 
da landet var mere eller mindre fuldstændig dækket av en stor- 
bræ som indlandsisen paa Grønland nu. For at forstaa vort 
lands, natur gjælder det at forstaa istidernes; historie. 
At vi har hat mere end én istid, er det længe siden vi kom 
paa det rene med. Det første forsiøk her i landet paa at utskille 
disse blev gjort, i mine „Strandlinj©-studier“ for 25 a,ar siden. 
Tydelige merker efter en istid har man i de hø i,© ter ras, sier 
av siand og ler indenfor fjordhunden med levninger av et, rent 
høiarktisk dyreliv. Til disse terrasser svarer i høide gamle 
fjæreflater, strandlinjer. I motsætning til den dengang 
g j ældend© lære, om dis,sei paa viste, jeg at de avbrutte, stumpe visie 
„seter a i fast fjeld og terrasserne hørte sammen i væsentlig bare 
